SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 449 



hvarandra. Grenarne åter kunna upprepa ett sådant förhållande 

 genom samraanväxuingar, och vi se då en koloni, som tyckes 

 bestå af en oredig massa, med djurhusraderna än ordnade på 

 hvar sin sida af en medellinie med eller utan ovicelluppsvällning, 

 än sammanpackade uti orediga hopar på de ställen, der tvenne 

 grenar vuxit samman; men vid de fordna grenarnes bas finner 

 man dä vanligen ett hål genom kolonien, som förklarar massans 

 uppkomstsätt '). Stundom kan emellertid detta hål helt och hållet 

 saknas eller vara ersatt af en ectocystbildning tillhörande kolo- 

 niens nedre plan, och när nu grenarne endast blifva antydda, 

 utan att växa fria, komma djurhusraderna i en radierande ställ- 

 ning från kolonial-utbredningens centrum; men greoarne kunna 

 urskiljas derpå, att de djurhusrader, som annars skulle varit den 

 första (äldsta) i en gren, äro de längsta (stundom innehålla 9 — 10 

 djurhus) och innesluta mellan sig mindre och mera tätt stående 

 djurhusrader. 



Såsom en annan hithörande variation hafva vi att anmärka 

 de foi'iner, der Idmonea serpens i sin första utbredning får sina 

 djurhus spridda (Tafl. IX, fig. 2). Vi hafva ofvau sett, huru 

 detta kan ske redan i Cnserpia-sta.å\et. Här äter närmar den 

 sig mera ett Diastopora-stsidmm, och när C7'iserpia-de\en saknas 

 eller uti utvecklingen blott obetydligt blifvit antydd, såsom ofta 

 är förhällandet, blifver den så öfverensstämmande med en J-^ho- 

 langella fimbvia, att man svårligen kan skilja dem, der man ej 

 kan taga fortsättningen af utvecklingen i betraktande ^). 



Alla dessa öfvergångars betydelse träder emellertid ännu 

 tydligare fram, sedan vi betraktat den grupp af hithörande 

 former, hvilken vi utmärkt med det namn, som af Gray såsom 

 genusnamn blifvit tilldeladt de båda mest utvecklade utaf dem, 

 nemligen 



') Näi- denna fovm är helt och hållet fastvuxen, heter eleu hos D'Okbigny Repto- 



fubirjeTn confluens. 

 -) Eli amiau hithörande och serdeles ujiplysande variation, som doük tydligen 



bildar en öfvergäng till Tiibulipora lobulata, har Hincks anmärkt "på gamla 



tvåskaliga snäckor från Salcombe-Bay." Ann. Mag. Nat. Hist. ser. o, vol. 9, 



pag. 308 {Tub. phalangea). 



