SMITT, KRITISK FÖllTECKN. Öl' VER SK AND. HAFS-BRYOZOER. 453 



Det egendomligaste i dessa variationer är dock deras öfver- 

 gång till Idmonea serpens i dennas krypande och utbredda 

 varieteter. Hela skillnaden dera emellan består nemligen i rad- 

 ställningens sätt att framträda och högre eller mindre grad af 

 regelbundenhet. Vi hafva ofvan sett, huru Idmonea serpens i 

 dessa hänseenden kan genomgå modifikationer, och många exem- 

 plar af annars tydliga Phalangella ßmbria visa på ett och annat 

 ställe, huru djurhusraderna kunna ordna sig på ömse sidor om 

 en medellinie och på tvären af koloniens längsriktning. Vid så- 

 dana exemplar är det svårt, men måhända också onödigt, att 

 afgöra till hvilken art de äro att hänföra, ty båda arterna före- 

 komma här på samma lokal och under samma förhallanden. Vi 

 hafva sett dem såsom olika utvecklingsriktningar från samma 

 typ, och der de nu mötas i motsvarande utvecklingsgrad, gå de 

 åter öfver i hvarandra. Såsom ett serdeles tydligt bevis härpå 

 vilja vi anföra en Tahulipora, som vi tagit under vintertiden, 

 gemensamt med en Lepralia hyalina fästad vid en Furcellaria 

 från 20 — 30 famnars djup på bergbotten i GuUmaren. Den har 

 den yttre formen af en helt och hållet krypande Idmonea serpens, 

 delad i tvenne delar, hvardera riktad åt motsatt håll mot den 

 andra och i sin tur afdelad uti tre lober, af hvilka de flesta hafva 

 djurhusen ställda i tvärrader på ömse sidor om en medellinie. 

 Djurhusens antal i tvärraderna okas på vanligt sätt, deras ställ- 

 ning är den för Idmonea serpens vanliga; men deras form är 

 något egendomlig derigenoin, att de ej äro så hårdt förenade med 

 hvarandra, som de annars äro det i ett sådant stadium af denna 

 art, så att, oaktadt de skjuta högst obetydligt ut såsom fria, äro 

 de dock runda i mynningen, som med sin krithvita rand utvisar 

 att huset är oskadadt. Detta gäller isynnerhet om tvenne lober 

 i den ena delen af kolonien, hvilka dessutom mera påminna om 

 Fh. ßmbria äfven deruti, att djurhusen stå spridda, i den ena 

 loben (den mellersta i denna del) redan otydligt, och i en annan 

 (den yttersta loben) alls icke ordnade i tvärrader. 



