SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 457 



vi vanligen sågo ovicellmynningarne tätt förenade med öfre sidan 

 inåt af de nedersta djurhusraderna på en gren, men stundom hos^ 

 Idmonea serpens kunde träffa dem såväl öfver som under en tväi- 

 rad äfven bland de yngre af en grens djurhusrader. Till och med 

 ovicellmynningarnes tillplattade rörforra har haft sin antydan i 

 skillnaden häruti mellan Idm.. atlantica och Idm. serpens, men^ 

 hvad ännu mera är, hos Tuhidipora lohulata, hvars betydelse- 

 såsom mellanform äfven i andra hänseenden är märkbar, har jag^ 

 träffat dem såväl runda, med trumpetlikt vidgad mynning, soi» 

 hoptryckta, med elliptiskt lumen, ehuru dessa senare ej voro fullt 

 utvuxna, utan hade sin mynning täckt af en genom porer fint 

 punkterad ectocyst, som dock i den ena ändan hade en ytterst 

 liten, rund, upphöjd öppning. Vi se här ännu ytterligare en be- 

 kräftelse på den ofvan nämnda betydelsen af denna förenings- 

 form, som genom det större antalet af djurhus i sina tvärrader 

 sluter sig närmare intill Fhal. ßabellaris, och en jemförelse mellan, 

 denna och Idmonea visar, huru de båda utvecklingsriktningarne 

 ^å i jemnbredd med hvarandra, då den enas delar hafva tydlig- 

 motsvarighet, och genon]gå motsvarande förändringar mot den 

 aodras. Och när på detta sätt grenarne på en Idmonea morpho 

 logiskt motsvara klyfningarne i randen på en Pkalangella, få vi 

 en förklaring öfver djurhusradernas uppkomstsätt hos den förra 

 genom att jemföra dem med de skållikt ställda raderna hos den 

 senarne. Djurhusen uti tvärraderna på en Idmonea uppstå nem- 

 iigen, såsom vi ofvan visat, icke samtidigt utan successivt, hvar- 

 igenom också rutorna, som på stammens baksida utmärka dera& 

 början, komma i en uppåt och utåt divergerande ställning, mot- 

 svarande strålställningen på en Pkalangella. 



Denna motsvarighet visar sig slutligen äfven deri, att Pka- 

 langella i ett stadium, som närmast sluter sig till Pk. ßabellaris,. 

 liksom en utbredd Idm. serpens kan blifva upprest. Den får 

 då sin nedre del förlängd i fri Cmerpm-form, och straxt under 

 utbredningen blifver den tillbakaböjd, så att denne liksom hos- 

 Proboscina liknar ett hufvud på skaft. Arten igenkännes dock 

 genom stammens tillplattade eller concava baksida och den en- 



