SMITT, KRITISK FOKTECKN. ÖFVEIi SKAND. HAKS-BRYOZOKK. 471 



Dessa äro alla radierande från midtellinien af stammens baksida, 

 en ställning beroende deraf, att klyfningen i samknoppen fortgått 

 endast der. Härifrån löpa de med en jemn, svag böjning till 

 stammens motsatta sida, hvarest de i detta stadium hafva sina 

 mynningar till en del fritt utskjutande genom en starkare böjning 

 framåt frän stammens plan. Denna byggnad är nu motsvarande 

 den, som vi funnit hos de föregående. När stammens förkalk- 

 ning fortskridit, visa sig pä de ställen, der vi förut anmärkt 

 "abortiva djurhus"' små rör (interstitial-rör) i skiljolinierna mellan 

 djurhusen, hvilka dock här på stammens baksida, hvarest också 

 kalklagret blifver tjockare, äro mera utmärkande för dessa linier, 

 under det de på stammens framsida, liksom hos föregående arter 

 sitta mera irreguliert, m.ellan somliga djurhus saknas, då vi vid 

 andra finna två. Stammens följande förändringar uppstå genom 

 den fortskridande förkalkningen. Kalkafsättningen på stammens 

 framsida sker starkast uti skiljolinierna mellan djurhusen (Tafl. 

 VIII, fig. 11) och vid sidan af dessas mynningar. Dessa blifva 

 härigenom mer och mer åtskiljda, ju äldre och tjockare stammen 

 utvecklar sig. I samma mån visar sig också kalklagret blifva 

 tydligare längsstrimmigt af runda, upphöjda ränder, som slingra 

 sig böjda mellan djurhusmynningarne. Ofver och isynnerhet under 

 dessa qvarstår emellertid längre ett triangulärt nedtryckt fält, 

 inom hvilket interstitial-porerna (^'pores accessoives'' D'Orb.) van- 

 ligen mynna, som dock slutligen jemnas med det öfiiga kalklagrets 

 plan. Djurhusens mynningar hafva under tiden på detta sätt 

 blifvit mer och mer kringvuxna af kalklagret, till dess de qvarstä 

 såsom runda öppningar på den vågigt längsstrimmiga framsidan, 

 som i början får dessa strimmor allt skarpare och skarpare mar- 

 kerade (Tafl. VII, fig. 1.3), till dess slutligen äfven dessa börja 

 utjemnas, så att man stundom på mycket gamla och förvuxna 

 exemplar finner stammens yta glatt. De djurhus, som hafva sin 

 plats på sidan af stammen, bibehålla emellertid längre sin öfre 

 del fritt utskjutande, vanligen med den yttre sidan af mynningen 

 utdragen i en spets (Tafl. VII, fig. 4). På stammens baksida 

 har en motsvarande förändring försiggått. Djurhusens skiljolinier, 



