SMITT, KRITISK FüRTECKN. ÜFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 481 



kan vara, är upphöjd öfver interstitial-bildningarnes plan. Till 

 följe af den mindre hårda förkalkningen, djurhuseu undergå hos 

 denna art i jemförelse med de följande, visa de oftast tydliga 

 tvärstrimmor efter en ojemn tillväxt och förlängning. Denna 

 senare häntyder ofta på en förnyelse af organer inom djurhuset, 

 som härvid kan visa sig knäformigt böjdt med tvära afsatser. 

 Djurhusens vidd är varierande, men vanligen äro de ^ m.m. i 

 bredd. 



Utom djurhusen ocli ovicellmynningarne förekomma stundom 

 spridda rör med en jemn, rund mynning, till sin storlek och ställ- 

 ning jemförbara med smårören hos Diastopora hyalina. Dessas 

 betydelse är oss ännu alldeles obekant. Ofta hafva de emellertid 

 sin plats tätt intill ovicellmynningar, och deras förekomst för 

 öfrigt gifver skäl till den förmodan, att de tillhöra hanliga köns- 

 organ er. 



Afven interstitial-ribborna utmärka sig genom en mindre 

 hård förkalkning än hos de följande artei'na. När de utbilda sig 

 ofvanpå en ovicell, ser man dem ordna sig på ömse sidor om 

 radierande linier, som dels utgå från den inre, skarpa randen af 

 de innersta djurhusen, dels uti mellanrummen mellan raderne in- 

 taga dessas inidt (Tafl. XI, lig. 3). De kalkhvita ribborna visa 

 då ett vackert nät på en ljusblå hotten, bildad af ovicellens 

 ectocyst med dess runda porer. Från interstitial-ribbornas för- 

 eningspunkter och vid basen af de i raderna innersta djurhusens 

 skarpa kant utbilda sig ofta knölar och taggar, som slutligen 

 kunna förlänga sig till spetsiga kalkborst. Stundom kan man till 

 och med finna flera sådana på den inre kanten af ett djurhus. 

 De interstitialrum, som på en äldre koloni uppkomma emellan 

 raderna och närmare utvecklingsranden, följa ej djurhusens rikt- 

 ning, som är utåt-lutande, utan hafva sina ribbor mera rakt upp- 

 stående. 



Hela kolonien utmärker sig genom sin tillplattadt convexa, 

 cirkelrunda form med endast en centraldel. Sällan öfverstiger 

 den 8 m.m. i diameter; den vanligaste storleken är 6 m.m. för 

 de mera utvecklade kolonierna. Basalskifvan följer formen på 



