484 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR. 



skarp kant, på samma gång djurhusets tvärsnitt blifver mera 

 elliptisk. Den öfverensstämmer således härmed med de mest ut- 

 vecklade djurhusen hos Disc. verrucaria och skiljes ifrån dessa 

 hufvudsakligen endast genom en hårdare förkalkning '). Denna 

 utmärker ock interstitialrummen, hvilkas väggar dock aldrig blifva 

 jemförelsevis så tjocka som hos IHsc. crassiuscula. Interstitial- 

 rummens partiella och totala tiilslutningar hvart för sig kan man 

 här observera i flera olika stadier på nästan hvarje koloni. Oftast 

 äro de så högt utvecklade mellan djurhusraderna, att yttre randen 

 af djurhusmynningarne föga eller icke är uppböjd öfver deras 

 plan. Ovicellerna utmärka sig isynnerhet derigenom, att de icke 

 upptaga en hel centraldel utan blott delvis betäcka denna och 

 skjuta in emellan djurhusraderna. I början äro de lätt igenkänne- 

 liga genom de tydliga porerna på sin ectocyst, men med tiden få 

 de ett fastare och tjockare, granuleradt skal liksom djurhusen och 

 äro då svåra att skilja från interstitial-ribbornas förtjockning! 

 Men om man tager boit skalet eller sönderbryter kolonien, så att 

 man kan betrakta dem inuti från sidan, visa de sig såsom hvälfda 

 rum och gångar, uppburna af runda pelare (djurhusen) med glän- 

 sande hvita vägaar. Då de äro flera i samma centraldei, stöta 

 de ofta tillsaaunan i en punkt, hvilken dock ej bestämdt är 

 centraldelens midt. Deras mynningar äro rörformiga men svåra 

 att urskilja, emedan de ej äro större än de interstitialrum, bland 



') Pör att leinna ett exempel, liuiu djui-liusen i sin utveckling genomgå stadier, 

 som motsvara de föregående arterna, vilja vi anföra en koloni af denna art, 

 fästad vid en Oculina från 200 — 300 famnars djup i Nordsjön och af Baron 

 Uggla, insänd till Riks-Museum. De innersta djurhusen hafva ett enda och 

 tjockare borst, i hvilket den inre delen af randen är förlängd. Dernäst i 

 åldern se vi djurhus med tvenne, något spensligare borst pä den inre delen 

 af randen. Från hvartdera af dessa borst går en svag ribba rakt ned längs 

 djurhuset. Utanför dessa djurhus sitter en mängd af den mångspetsadc for- 

 men. De äldsta af dessa hafva de båda innersta bui'sten starkast, men på 

 den sneda mynningens rand utskjuta flera sidoborst, stundom ända till ett 

 antal af sex, tre på hvar sida af mynningen. Emellertid synas bland de 

 yngre djurhusen dessutom andra, på hvilka den inre delen af randen är för- 

 längd i ett spröt, men som vid hvardera sidan häraf hafva ett sidoborst af 

 nästan samma längd som detta mellersta. Djurhusens form är mera rundad. 

 Basalskifvan är mycket utbredd och skålformig. Hela kolonien är dessutom 

 mindre hårdt förkalkad och till färgen dragande åt blått. 



