SMITT, KRITISK FÖRTEGEN. OFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 487 



Alla dessa öfvergångar visa äfven här, att den ena formen 

 kan stadna i ett stadium, som utmärker en lägre utveckling, och 

 en annan form utveckla sig närmare en högre. 



Vi hafva sett, huru utvecklingsgången sammanbinder Liehe- 

 noporiderna med Phalangella-grw^^Qn bland TubuUporidce ; såsom 

 föreningsformer äfven i det utvecklade stadiet kunna vi hänvisa 

 till Defrancia disticha och Defr. diadema hos HåGENOW '). De 

 sammansatta raderna hos sådana former bilda dessutom öfver- 

 gången till 



II. F a s c i c u 1 i n e a. 



Denna grupp tillhör ännu mera forntiden än de föregående, 

 och de få former, som ännu fortlefva, stå också mera isolerade. 

 Men måhända hafva vi att söka grunden härtill äfven i deras 

 förhållande till de föregående, såvida neraligen utvecklingshistorien 

 en gång med säkerhet kan visa hvar och en af dem såsom en 

 fortsättning af en bland dessas utvecklingsriktningar. 



Såsom den utmärkande karakteren hafva vi redan ofvan an- 

 fört det längre fortsatta samkhoppslifvet, hvarigenom blott de 

 äldre djurhusen och äfven dessa sällan utväxa till fria, runda rör. 

 Så länge detta ej skett, fortgår klyfningen mellan djurhusen, 

 hvilka således till större delen af sitt lif motsvara den föregående 

 afdelningens djurhusanlag. Genom denna senare klyfning bildas 

 dels interstitialrum, liksom hos Lichenoporiderna, dels nya djur- 

 hus, hvilket isynnerhet förekommer vid yngre koloniers upp- 

 komst genom knoppning ofvanpå äldre eller vid dessas tudel- 

 ning uppåt i djurhusens riktning. Alla de koloniernas delningar, 

 hvilka vi hittils sett och hvilka äfven förekomma inom denna 

 afdelning, hafva nemligen varit laterala och berott på hela sam- 

 knoppens klyfning, under det att den första (inre) klyfningen 

 (till bildande af djurhus) försiggick inom densamma. Men när 



') Die Bryozoen der Maastrichter Kreide, pagg. 42 och 43, tafl. IV, figg. 1 — 3. 



