SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SK AND. IIAFS-BR'VOZOER. 495 



Vi hafva nu för alla Skandinaviens Cyclostomer, såvidt de 

 hittills äro kända, visat de sätt, på hvilka utvecklingshistorien 

 sammanbinder dem med hvarandra. Den ringa skillnad, som före- 

 finnes t. ex. mellan Alecto~stdiå\Qt för en Idmonea och en Pro- 

 Ooscina, hänvisar otvetydigt på ett gemensamt ursprung, från 

 hvilket de serskilta formerna äfven i nutiden på ett varierande 

 sätt, förr eller senare i utvecklingen divergera från hvarandra. 

 Och dessa lägre stadier visa ofta en sjelfständighet, sådan man 

 eljest blott erkänner den åt arten: — ett exempel härpå är 

 Tuhulipora serpens, som redan i Criserpia-siQ.å\Qt kan utveckla 

 oviceller. A andra sidan visa de sig ingalunda alltid vara nöd- 

 vändiga för utvecklingen, såsom då de flesta stammar af Tuhuli- 

 pora atlantica utbildas utan att genomgå något ^^(?6*^o-stadium. 

 Med sådana förhållanden ökas svårigheterna att finna de ursprungs- 

 former, som kanske också redan försvunnit; och många utveck- 

 lingsriktningar se vi äfven i nutiden börja och sluta vid olika 

 ntvecklingsriktningar i jemförelse med de öfriga. Den utveck- 

 lingsgrad, i hvilken en form blifver konstant, kan derföre också 

 vara varierande, såsom t. ex. Diastopora patina, radiata och den 

 motsvarande varieteten för Diastopora liyalina, jemförda med de 

 typiska formerna. Eller kan en synbarligen tillfällig variation i 

 utvecklingen vid eft viss grad blifva konstant, såsom t. ex. för- 

 bållandet synes vara med Idmonea fenestrata. Men vid sidan af 

 de olikheter, som på detta sätt uppkomma, stå andra, som hän- 

 tyda på formernas böjlighet eller arternas benägenhet att ut- 

 veckla formskillnad. Att vi ofta ej känna orsaken till denna, 

 kan måhända förklaras genom den ringa kunskap vi ännu ega 

 om koloniens inre lif och yttre förhållandens inverkan. Men så- 

 som ett exempel, hvad dessa olikheter betyda, kunna vi erindra 

 om skillnaderna mellan den mera sydliga Hornera frondiculata 

 och den mera nordliga Hornera lichenoides, liksom mellan Idmonea 

 radians från Söderhafvet och Idmonea atlantica, och slutligen 

 mellan Diastopora patina och Diastopora liyalhia. Alla de f öre- 

 nämnda, sydligare formerna hafva neraligen tuklufna djurhus- 

 mynningar, då de nordligare hafva dem jemna eller snedskurna. 



