

508 ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR. 



upptäcka på de alger eller snäckor, der den utbredt sig, utan att 

 någon egendomlig färg gifver den något afbrott mot dessas. Ju 

 yngre djurhusen äro, desto mera långsträckt är deras form. Deras 

 tunna yta glänser vid snedtfallande ljus i ett jemnt plan eller 

 obetydligt konvex. I närheten af främ.re (yttre) ändan visar sig 

 mynningen såsom ett insnörpt hål. När djuret här sträcker sig 

 för att utbreda sina 15 tentakler (fig. 2), reser sig denna såsom 

 en konisk förlängning, ur hviiken först kransen af 10 borst (fig. 

 1), ända till spetsen förenade af sin hinna, utskjuta. De äldre 

 djurhusen i en sådan koloni äro mindre, med begränshingslinierna 

 i skarpare vinklar mot hvarandra. 



Den första, mera märkbara förändring, djurhusen visa till 

 det yttre i en äldre koloni, är en starkare utveckling af dessa 

 mellanväggar, som låta redan det obeväpnade ögat igenkänna den 

 annars slemlika skorpan såsom en Bryozokoloni. Med tiden, och 

 troligen till graden äfven beroende af lokalförhållanden, upptager 

 denna mera och mera af freramande partiklar. Skorpan blifver 

 tjockare, får ett ljusare men oredigt utseende, och undersökningen 

 af dess inre delar försvåras mer och mer. Den liknar då en 

 koloni af Älcyonidmm parasiticum, blott af en lösare textur, med 

 större djurhus utan papiller; och de båda formernas förekomst- 

 sätt hindrar lätteligen den förvexling, hvartill jag en gång gjort 

 mig skyldig, ursäktligt nog, då inga verkliga karakterer förut 

 skiljde dessa arter, och då det synts, som om ett djupare växt- 

 ställe för den förra äfven medförde större likhet med den senare, 

 såvidt denna hittils var känd. 



under benämningen 



A. hirsutum, 

 såsom den äldsta, samla vi här fyra former, förut afskilda såsom 

 arter, hvilka dock i sina öfvergångar och förändringar visa det 

 närmaste sammanhang med hvarandra. 



För att förklara detta formernas förhållande utgå vi äf^en 

 här från den utbredda, skorplika koloniformen. Äfven denna 

 uppträder både med ett hyalint och ett mera opakt utseende. 



