510 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR. 



skrifningar och synonymer dock med föga säkerhet kunna urskiljas 

 från den serdeles liknande A. gelatinosum. 



Hufvudkaraktererna för den förstnämnda arten blifva den ofvan- 

 nämnda tubformiga förlängningen af djurhusmynningen jemte djur- 

 husens mera aflånga form. Det är derföre tvifvelaktigt, om denna 

 art i detta stadium eller i något annat med mera förkortade 

 djurhus förelegat Johnston, då han talat om "tättsittande, ko- 

 niska papiller, från hvilka djuren framskjuta." Ålder har också 

 velat rätta detta yttrande, men han kommer dervid att hänföra 

 Flemings benämning till en art af Cycloum, hvilken svårligen 

 kan antagas vara Johnstons A. hirsutum, då han i synonymien 

 för denna citerar Van Benedens Halodactyle velu. Denna sist- 

 nämnda synes nemligen tydligen vara en Halodactylus, så som vi 

 här begränsat denna benämning. Både Johnston, Van Beneden 

 och Dalyell, till hvilka begge senares arbeten och teckningar vi 

 i främsta rummet böra hänvisa, hvad den yttre formkännedomen 

 beträffar, anmärka dessutom den lättast i ögonen fallande karak- 

 teren för A. hirsutum, hvilken består i stammens mer eller mindre 

 hoptryckta form, om den också i detta hänseende liksom i sin 

 förgrening är ytterst vexlande och irregulier, hvarigenom otaliga 

 öfvergångar tili stamformen för A. gelatinosum kunna framvisas, 

 och troligen hafva båda dessa arter af de flesta äldre författare 

 blifvit förvexlade. Tentakelantalet på A. hirsutum är enligt 

 Dalyell 12, enligt Johnston 16. Afvikelserna häri för snart 

 sagdt hvarje koloni synes också göra det omöjligt att lägga detta 

 antal till grund för artbegränsningen. 



Den ofvannämuda krypande formen kan emellertid undergå 

 flera variationer, hvilka vi, trots deras olikhet, dock hänföra alla 

 till en formgrupp. 



Med bibehållande af sitt hyalina utseende och sin lösa byggnad 

 synes den nemligen ofta upplösa sig under sin vidare utbredning 

 i enkla eller fåradiga förgreningar, hvilka tydligen åtminstone så- 

 som utvecklingsstadier motsvara den Lfippothoa-form af denna 

 grupp, som af HiNCKS och Ålder benämnts A. lineare. Då vi 

 dock sakna en utförligare beskrifning på denna senare från Eng- 



