SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SKAND. IIAFS-BRYOZOER. 513 



utvecklade af dessa slaka, köttiga stammar, irregulier, ehuru detta 

 ej i den grad som A. hirsutum. Den lättast i ögonen fallande 

 karakteren för A. gelatinosum är neraligen stammens och gre- 

 narnes runda, släta form. De yngre, ännu odelade stammarne 

 äro vanligen spolformiga, i den nedre ändan smalt utdragna, 1 

 toppen mera trubbigt afrundade. De äldre, greniga stammarne 

 hafva mera jemntjocka delar. För dess variationer i öfrigt lemnar 

 isynnerhet Dalyell goda anmärkningar och figurer. Af dessa 

 sina observationer om stamformens föränderlighet ledes han dock 

 till det antagandet, att all skillnad mellan denna art och A. hir- 

 sutum försvinner'); och denna senare har också stundom sina 

 yngre, kortare grenar rundade. Emellertid kunna vi till den ka- 

 rakter, som hemtats från stamformen, tillägga en annan, tagen 

 från djurhusens form. Dessa äro nemligen på A. gelatinosum 

 kortare i sin utsträckning på stammens yta, men visa sig der- 

 emot jemförelsevis högre vid stammens genomskärning. När här- 

 till kominer mynningsförlängningen af djurhusväggen, hvilken på 

 denna art egentligen endast vid djurets utsträckning uppträder, 

 ehuru äldre stammar stundom icke helt och hållet sakna den, 

 äfven när djurhusen äro tillslutna, kunna vi, trots alla öfver- 

 gångar, med Johnston bibehålla dessa arter, i det vi betrakta 

 dem såsom skiljda utvecklingsriktningar från samma typ. Då 

 derföre A. Jiirsutum sluter sig till den grupp af formförändringar, 

 som banar vägen för öfvergången till Vesiculariece, bibehåller der- 

 emot A. gelatinosum Halcyonelleernas typ mera ren. 



Till sina inre delar är A. gelatinosum den mest undersökta 

 arten bland Halcyonellece. Främst i detta hänseende stå ännu 

 Farre's observationer och teckningar. Tentakel-antalet är enligt 

 hans och mina räkningar 15—17. Lamouroux och Fleming 

 uppgifva 12, hvilket antal visserligen icke, såsom Johnston varit 

 böjd antaga, med nödvändighet förutsätter, att dessa undersökt 

 en annan art, ehuru möjligheten af en förvexling med A. hirsutum 

 ingalunda är otrolig, då detta skulle öfverensstämma äfven med 



') Om betydelsen utaf den af honom sjelf uppställda arten A. palmatum yttrar 

 han starkt tvifvel. 



