Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 27 



Gray, Charles Martins, J. Hooker, A. de Candolle, Engler, 

 Drude, o. a. 



Den exclusivt botaniske behandling af det foreliggende emne 

 møter vi i en af handling af Areschoug: » Bidrag till den skan- 

 dinaviska vegetationens historia« (Lunds universitets årsskrift 

 1866, IV. 1866 — 7), som paa en viss raaate resumerer og utvider de 

 anskuelser, forfatteren havde uttalt allerede i et foredrag 18^3^63. 

 Areschoug omtaler i denne forbindelse Steenstrups undersø- 

 kelser af torvmoser med de forskjellige horisonter: asp, furu, ek, 

 al, (L. c, pag. 5), men uten at han synes at ha hat nogen 

 mere utpræget tanke om en mere direkte forbindelse mellem 

 disse forskjellige torvmyrhorisonter og de af ham selv opstillede 

 plantegrupper, idet han kun i sin almindelighet uthæver, at 

 Skandinaviens vegetation bestaar af i tid og oprindelse adskilte 

 grupper (L. c, pag. 88). Areschoug opstiller saa tre saadanne 

 forskjellige grupper: 1) en arktisk eller nordsibirisk, 2) en nord- 

 østlig og østhg eller den saakaldte Altaiflora, og 3) en sydøstlig 

 og sydlig, for hvilken han fremhæver bøken som en repræsen- 

 tativ plante; det er denne som ogsaa er benævnt den kaukasiske 

 eller Middelhavslloraen. Det er ganske interessant at se enkelte 

 af de i det sidste eller de par sidste decennier igjen fremsatte 

 anskuelser om den nordve.steuropæiske floras indvandringshistorie 

 i lys af denne halvhundredaarig gamle theori. Det er endvidere af 

 interesse at merke sig Areschougs egne ord om denne indvand- 

 ring af Skandinaviens flora: »m6jligen skall man en gang vid 

 fortsatta undersokningar af samma natur, som i frågavarande, 

 komma till det resultat, att en invandring från olika trakter 

 och under olika tider af de till denna flora hånforda våxterna 



kunna och bora sårskiljas. Likaledes må kommande 



undersokningar afgora, om ej klimatet under denna tid varit 

 mildare an nu och om icke flera af de under denna period in- 

 vandrade sydliga våxterna och djuren genom denna forandring 

 af klimatet sedermera utdott eller blifvit inskrånkta till enstaka, 

 synnerligen gynsamma punkter« (L. c, pag. 89). 



Det kan derfor her Jiied rette betegnes som et skjæbnens 

 træf, at samtidig med Areschougs afhandling et arbeide af helt 

 anden art, i Forbess fotspor, kommer fra vest, idet James 

 Geikie 18^3^66 foredrog sit arbeide »0n the Buried Forests and 

 Peat Mosses of Scotland, and the Changes of Climate which they 

 indicate« (Transactions of the Royal Society of Edinburgh, Vol. 

 XXIV, 1867, pag. 363 — 384). For os er det i denne forbindelse 

 af interesse, at Geikie hadde samlet endel af sine hidhørende 

 iagttagelser paa en reise i Norge 1865. Det var i samme aand 

 og ut fra en lignende betragtning af forholdene, dog mere som 

 botaniker, at Axel Blytt 18\^&f575 foredrog i Kristiania Viden- 



