32 P. A. ØYEN [1914 



44, pag. 177), paa Kvashovd (Granvin, 1100 m. o. h.) og Ravna- 

 nulen (Ulvik, 950—1000 m. o. h.) (Nyl Mag. for Naturvid. B. 42, 

 pag. 188). Fra Suldal, Vettarhus og Kallefjeld angives den fore- 

 kommende sammen med Dryas (Stavanger Museums aarshefte 

 1902, pag. 38). Den angives fra St. Lawrenceøen (Nordenskiold: 

 Vega-Exp. Vet. lakttag. B. II (1883), pag. 21), likesaa fra Port 

 Clarence sammen med SolLv polaris (L. c. pag. 52) og som en 

 tundraforekomst likeledes sammen med SalLr polaris (Mem. 

 TAcad. Imp. d. Sei. d. St. Pétersbourg, Ser. VII, T. XVIII, Nr. 1 

 {1872), pag. 119). 



Hermed er naturligvis ikke git nogen uttømmende forteg- 

 nelse over disse arters fundsteder, men kun en antj^dning til det 

 billede, som deres forekomst gir. 



I tilslutning til disse betragtninger over den nutidige vege 

 tationskarakter vil det falde ganske naturlig at ofre de arktiske 

 planter et eget afsnit, forsaavidt det vedrører de i Trondhjems- 

 feltet gjorte geologiske fund af disse. Og saa igjen, i tilslutning 

 dertil, i et andet afsnit knytte nogle bemerkninger om de afsæt- 

 ninger, torvmyrene, der som regel leverer det meste materiale 

 til at studere plantelivets tidligere utvikling, men desværre hittil 

 for Trondhjemsfeltets vedkommende har været meget forsømt, 

 tiltrods for den ikke ubetydelige torvdrift inden distriktet. Dertil 

 vil saa i nok et sidste afsnit ganske naturlig slutte sig nogle 

 ganske korte bemerkninger om de hittil lite studerede kalktuf- 

 forekomster inden vort oniraade, som i den henseende, likesom 

 i saa mange andre, synes meget lovende, men ogsaa i den retning 

 har været meget forsømt. Naar vi erindrer, hvilket interessant 

 bidrag kalktufforekomsterne i vort lands sydøstlige del har leveret 

 til forstaaelsen af vegetationsdækkets utviklingshistorie, bør vi 

 derfor ogsaa kunne vente os ret betydelige bidrag dertil ved den 

 fortsatte granskning af Trondhjemsfeltets kalktufforekomster. 



Arktiske planter. 



Allerede Blytt, som har gjort saa meget for at klargjøre vor 

 floras herkomst (»Theorien om den norske floras indvandring 

 under vexlende tørre og fugtige perioder» — Bergens Museums 

 aarbog 1909, Nr. 8 — og Dahl: > Nogle bemerkninger til Gunnar 

 Andersons kritik af Axel Blytt's plantegrupper« — Christiania 

 Vid.-Selsk. Skr. I. Mathm.-Naturv. Kl. 1914, No. 5), fremhævede 

 at i Danmark og det sydlige Norge skulde like efter istiden 

 komme »ler med arktiske planter: Dryas, Salix reticiilata, S. 

 polaris, Betiila nana o. a.< (Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1882, 

 no. 6, pag. 12). Og som opbevarede stuffer af graat, sterkt sand- 



