Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 35 



ediilis, at temperaturen ikke længere kan have været rent ark- 

 tisk^< (Nyt Mag. for Naturvid. B. 43, 1905, pag. 324). At Salix 

 reticiilata forekommer i lerafsætningerne i Kristianiadalen er jo 

 meget sandsynlig, da jeg som ovenfor nævnt har fundet saavel 

 SalLv polaris som Drijns octopetala inden denne egn. Endnu er 

 den imidlertid saavidt mig bekjendt ikke fundet. At derimot Betala 

 nana Lin. og Popiilns tremiila Lin. (Christiania Vid.-Selsk. Forh. 

 1913, Nr. 5, pag. 6) er fundet inden denne egn, likesom nu paa- 

 vist ogsaa allerede tidligere Salix hastata, og vel at merke fra 

 forskjellige i den stratigrafiske rækkefølge opadstigende lag, viser 

 at den arktiske plantevekst har befundet sig i en overensstem- 

 mende med de klimatiske forhold fremadskridende utvikling. 

 Senere er jo arktiske plantefossiler af flere forskjellige forskere 

 fremfundet paa en række forskjellige steder i vort land, saavel i 

 den sydlige del som i den vestlige. I denne forbindelse bør 

 nævnes, at Bjørlykke 1909 har fundet et bladaftryk af Salix 

 reticiilata sammen med Portlandia lenticula i leret ved Reitgjer- 

 det teglverk (Norges geol. unders.. Nr. 65 (1913), pag. 166). 



Efter at have omtalt mit fund af Portlandia arctica paa Romerik- 

 sletten uttaler Wille, at »paa den tid, da Portlandia arctica 

 levede i en fjord paa Romerike, synes det meste, eller alt land, 

 som deromkring ragede op over havet, at have været dækket af 

 is og landet laa saa lavt, at allerede hele bæltet over Sverige, 

 hvor nu Venern og Vettern ligger, maa have været sænket under 

 havet. Har der paa denne tid endnu levet en høiarktisk vege- 

 tation i det sydlige Sverige, saa har den ialfald ikke forinaaet at 

 sprede sig over det hav, som adskilte den fra det faste land 

 mod nord i Norge « (Nyt Mag. for Naturvid. B. 43, 1905, pag. 325). 

 Hertil føier saa Wille følgende bemerkning: »de palæ^ontologiske 

 fund i det sydøstlige Norge taler saaledes ikke for, at en høi- 

 arktisk vegetation, men muligens en subarktisk har fulgt lige 

 efler den vigende landis, og altsaa heller ikke for, at Norges 

 høiarktiske vegetation skulde have indvandret fra det sydlige 

 Sverige i senglacial tid« (L. c. pag. 325). 



Jeg har ikke havt anledning til med sikkerhet at erfare i 

 hvilken grad Wille muligens i løpet af det sidste decennium 

 har forandret sin anskuelse med hensyn til de arktiske planters 

 indvandring til vort land. Men like overfor den indvending, at den 

 arktiske vegetation ikke har kunnet sprede sig over det hav, 

 som skilte i Mellemsverige, turde det, om saadant behøves, 

 være tilstrækkelig at anføre, at omkring Nunatakkerne i det sydlige 

 Grønland har man indtil en høide af over 4000 f. o. h. og indtil 

 en afstand af ikke mindre end ti mil fra kysten fundet ikke 

 mindre end 26 phanerogame arter (Engler: Botanische Jahr- 

 biicher, B. I, pag. 23). Og Sernander uttaler hketil, med henblik 



