Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRQNDH.IEMSFELTÉT 43 



nlspringer fra den samme spire, som den selv har sprunget ut, 

 levende med i det samme liv, som den selv har levet for at 

 ])ringe utviklingen videre fremover ved hjelp af de samme sporer, 

 hvorpaa den er saa rik netop til at føre forskningen fremover 

 paa en naturlig maate. 



Af forskere, der i den senere tid har gjort sig særlig fortjent 

 nelop i retning af hver paa sin maate at føre torvmyrstudiet 

 videre fremover efter et anerkjendt geologisk princip, kunde næv- 

 nes britten Francis Lewis (Trans. Roy. Soc. Edinburgh, June 

 1910) og østerrikeren Hans Schreiber (Vergletscherung und 

 Moorbildung in Salzburg, 1912). 



Blytts fortjeneste af at fremhæve torvdannelsens stilling til 

 landpladens niveau kan vanskelig overvurderes, men det turde 

 nok være at netop i denne henseende har Blytts torvmyrgeo- 

 logiske profil lettest for at la en ufuldstændig betragtnings- 

 maate skimte igjennem, ikke blot rent theoretisk, men ogsaa, ja 

 kanske særlig, i empirisk retning, dels fordi at detaljundersøkel- 

 sen under det forholdsvis tidlige stadium enten ikke er blit til- 

 strækkelig anerkjendt eller ikke har været fuldstændig nok utvik- 

 let, men dels hovedsagehg derfor, at paa Blytts tid kjendskabet 

 til vore marine afsætningers biologiske forhold var saa lite ut- 

 viklet, at grundlaget i saa henseende nødvendigvis maatte svigte, 

 naar disse forhold sammen med de isostatiske blev nærmere 

 utredet. Men i store træk tør man nok endnu sige, at Blytt 

 har ret, naar han nemlig fremhævede: »Norge er siden istiden 

 steget i forhold til havet. Torvens dybde voxer i disse forhen 

 nedsænkte egne, efter som man kommer høiere. Grunden er 

 utvilsomt den, at torvdannelsen begyndte, længe før landet var 

 steget til nutidens niveau. Torvens væxt har været saa langsom, 

 eller den har ialfald voxet med saa lange afbrydelser, at tiden 

 for dens dannelse maa maales med samme maal som landets 

 stigning. Denne stigning var neppe lige stor overalt. Men inden 

 for snævrere omraader synes den at have været ensartet* (Chri- 

 stiania Vid.-Selsk. Forh. 1882, Nr. 6, pag. 7). 



Efter disse mere almindelige betragtninger skal jeg kun endnu, 

 før vi forlader dette afsnit, meddele et profil, som jeg sommeren, 

 1909 hadde anledning til at opta i et torvmyrsnit i den mo- 

 rænefyldte dalside vest for Tyvold station i en høide af 68 m. 

 over denne, altsaa 731 m. o. h. I omgivelserne var der en frodig 

 græsvekst under vidjekrattet mellem de vakre birketræer — 

 Betula odorata. I nedadstigende linje havde man følgende: 



Torv, 30 cm Ostrea-niveau 



trærester Trivia-niyeau 



torv, 75 cm Tapes-n'i\eau 



trærester Mac^ra-niveau 



