Nr. 6] KVARTÆR-STUDJER I TRONDHJEMSFELTET 47 



306). Paa denne maate blir det ogsaa let forstaaeligl, at G. O. Sårs 

 allerede i et møte i Kristiania Videnskapsselskap 18V'71 uttalte 

 at »Mjøsen har nemlig engang udgjort den inderste del af Chri- 

 stianiafjorden, noget, hvorpaa vi have et talende bevis i de 

 end nu her levende mærkelige levninger af en artisk havsfauna, 

 og i Mjøsen finde vi nu dybder saa store, at bunden af denne 

 indsjø, skjønt dens vandspeil nu er hævet omtrent 400 fod over 

 havet, virkelig ligger betydeligt under det dybeste sted i Chri- 

 stianiafjorden« (Forh. Vid.-Selsk. Christiania 1871, pag. 248). Det 

 var endel af »hine mærkelige efternølere fra en glacial tid« 

 G. O. Sårs hadde fundet i Mjøsen allerede sommeren 1862 

 (Nyt Mag. for Naturvid., B. 12, pag. 201) saasom: 



Mysis relicla Loven 



Gammarus cancelloides Gerstfeldt. 



Den førstnævnte af disse former er egentlig Mysis oculata 

 FxBR. var.- relicta Loven (L. c. pag. 203 — 205, cfr. Ofvers. Vet.- 

 Forh. 1861). Desuten fandt Sårs i Sognsvand og Elvvaagen 

 ved Kristiania Pontoporeia femorata Krøyer var. (Nyt Mag. for 

 Naturvid., B. 12, pag. 205 — 207), cfr. P. affinis Lindstrøm (Ofvers. 

 Vet.-Akad. Forh. 1855). For os har disse former en vis umid- 

 delbar interesse, for saa vidt det inden vørt omraade har lykke- 

 des at gjenfinde en disse nærstaaende former i leret ved Lundemo 

 teglverk, nemlig Mesidotea sabini Krøyer (I, 33 — 37). Det er 

 paa saadanne relict-lokaliteter, man ofte finder høist merkvær- 

 dige forhold, som ogsaa Stuxberg meddeler fra det nordlige 

 ishav: >>Kariska hafvets hela vestra del, d. v. s. den djupa rån- 

 nan langs Novaja Semljas ostkust synes mig bland alla delar af 



Sibirens ishaf vara den, som erbjuder størsta intresset 



der finnes ett mycket egendomeligt djurlif, och der år moles- 

 platsen for djurformer, som peka åt olika hall, åt vester och 

 6ster« (Nordenskiold: Vega-Exp. Vet.-Iakttag. B. I (1882), pag. 773). 



Efter hvad jeg hadde anledning til at se paa den ovenfor 

 nævnte skrapetur sammen med Nordgaard til Rødberget, kan 

 man paa sine steder støte paa ganske eiendommelige forhold. 

 Vi fandt nemlig et par undersjøiske skjælbanker, der hadde 

 ganske stor interesse, idet de indeholdt enkelte arter, som ellers 

 er sjeldne inden Trondhjemsfeltet (IL 60 — 61). Lignende for- 

 hold har allerede for længere tid tilbake været iakttat paa fisker- 

 bankerne utenfor den norske vestkyst. 



Allerede Rasch har meddelt, at »Storegs-Plateauets overflade 

 er bedækket af et lag af stene, som oftest mindre og med 

 afslidte kanter. Et tyndt lag af sand, grus og skjælfragmenter 

 dækker steenlaget; thi loddet viste stengrund, medens skraben 

 altid bragte de omtalte stene fra bunden « (Forh. ved de skand. 

 Naturforsk. 4 møde i Christiania 1844, pag. 257). Og disse 



