48 P. A. ØYEN [1914 



Rasch's iakttagelser synes ogsaa at være kommet til almenhetens 

 kundskab, thi A. Schjøth som nogle aar senere skriver om havets 



fænomener i Norge, »0m enkelte af havets fænomener 



Norges naturforholde* (1848) skriver, at »Storeggs-Plateauets 

 overflade er ifølge lector Raschs undersøgelser, bedækket med 

 et lag af stene, som oftest mindre og med afslidte kanter. Et 

 tyndt lag af sand, grus og skjælfragmenter dækker dette lag af 

 steen « (pag. 39). Ligheten mellem de to uttalelser — er saa 

 umiskjendelig, at kilden er sikker nok. 



Senere begyndte saa G. O. Sårs sommeren 1871 sine mere 

 systematiske undersøkelser af disse forhold og gav i et foredrag 

 18f72 et »Bidrag til kundskaben om dyrelivet paa vore hav- 

 banker«, hvor han da ogsaa omtaler Raschs iakttagelser paa 

 Storeggen (Christiania Vid. Selsk. Forh. 1872 pag. 73 flg.). Her 

 omtaler da ogsaa Sars »enkelte isolerede, som en fortsættelse 

 af de store fjorde udstikkende render« (L. c. pag. 74) og for- 

 tæller videre, at »bundskraben kom op lige til mundingen fyldt 

 med smaa afrundede og afslibede stene, hvis lighed med de af 

 bølgebevægelsen idelig rullede og derved tilglattede fjærestene 

 var i høieste grad paafaldende« (L. c. pag. 75), og ifølge hans an- 

 skuelse er havbunden selv paa »80 — 100 favne - — — — gam- 

 mel for bølgebevægelsen udsat strand « (L. c. pag. 76), og han 

 brakte da ogsaa som bevis herfor selv fra en dybde af »50 

 favne talrige døde skaller af Mija triincata, Saxicava rugosa og 

 Venus casina, alle utvilsomme littorale dyr« (L. c. pag. 77). Og 

 fra den søndre kant af Storeggen er ogsaa opfisket fra en dybde 

 af 65 — 90 favne flinteblokke med paasiddende muslingskaller. 



Lignende fænomener har ogsaa Appelløf henledet opmerk- 

 somheten paa fra forskjellige steder og tildels under noget andre 

 former, og dette forhold som Appelløf henleder opmerksom- 

 heten paa fra » Michael Sars«s togt i 1902 fortjener i høi grad 

 at drøftes samt at underkastes en indgaaende undersøkelse i 

 hvert enkelt tilfælde. Paa nævnte togt undersøktes nemlig den 

 store Færøbanke S.V. for Færøerne; dybden varierede her fra 

 100 — 300 meter, og i en dybde af 125 m. trawledes med det 

 resultat, at man fik en enorm mængde tomme, inen hele skaller 

 af Pectunciilus glycimeris, Venus casina, Tellina crassa, Area te- 

 tragona, Tapes edulis, samt enkelte levende eksemplarer af 

 Pectunculus glycimeris, Venus casina, Tellina crassa, Mactra ellip- 

 tica, Psammobia tellinella og Dosinia. De døde skaller var ganske 

 hvite og det var eiendommelig at se, hvorledes denne hvite 

 farve satte sit præg paa de øvrige her forekommende bunddyr 

 (Norges fiskerier. I. Norsk havfiske. Iste del: Havforskning og 

 havfiske pag. 77). Om denne interessante forekomst uttaler 

 Appelløf, idet han vil »kun fremhæve den biologiske side af 



