Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 53 



en høide af 136 f. o. h. talrike eiendommelige marleker af for- 

 skjellig størrelse, hyppig valnødstørrelse, med skjæl og skjæl- 

 fragmenter stikkende ut, saaledes f. eks. Saxicava pholadis og 

 Balanus crenatus. Fra Beiern (Salten) kjendes marleker med 

 ubestemmelige eller ubestemte fiskelevninger fra flere steder 

 saaledes f. eks. Storjord, Lerelven, muligens med torskelevninger, 

 ialfald opover indlil omkring et par mil fra havet. Torske- 

 levninger er det muligens, som ogsaa foreligger i en marlek, som 

 i 1870 var indsendt til utstillingen i Tromsø fra Skibotten i 

 Lyngen. Uten fossiler kjendes marleker f. eks. fra Hammernes 

 (Rånen), Hatfjelddalen, Altevand (Bardo), Beiern, Kirkenes (Syd- 

 varanger), likesom ogsaa længere i syd fra Klingen, Snaasen, 

 Namdalen, Overhalden. 



Ved Tangen teglverk Stjørdalen saaes blokke med vakre 

 paasiddende eksemplarer af Balanus crenatus Brug. Darw. Hori- 

 sontalskiktningen i leret var her meget vakkert fremtrædende, 

 men der saaes ingen »varv«. 



I denne forbindelse turde det kanske være paa sin plads at 

 nævne ogsaa de eiendommelige kalkspattyldninger i forskjellige 

 arter, som jeg sommeren 1912 fandt ved Fjerheimsfossen i Klæbu, 

 hvor paa denne maate forekom: Yoldia hyperborea, var., Modio- 

 laria nigra, Portlandia arctica, Portlandia lenticula, Area glacialis, 

 Macoma calcaria, Mya truncata. Saxicava pholadis, Natica groen- 

 landica. Desuten fandtes Portlandia artica med rester af den 

 smukke og karakteristiske epidermis og med arragonitfylding; 

 den forekommer ogsaa i smaa, globulære marleker. 



Naar vi betragter de mange forskjelligartede marleker, som 

 det lykkedes at fremfinde ved Fjerheimsfossen (II, 89 — 91), saa 

 reiser sig ganske naturlig spørsmaalet om deres oprindelse. Der 

 førtes i sin tid ogsaa hos os en livlig diskussion angaaende dette 

 emne. Kjerulf uttalte i universitets-programmet for Iste halv 

 aar 1860 (Den postpliocene eller glaciale formation, pag. 23) føl- 

 gende: »Ofte lindes tilrundede, næsten som ved kunst afdreiede 

 knoller og kugler i mergelleret. Man har anseet saadanne som 

 »concretioner« af rigere og haard mergel. Jeg anser dem ligetil 

 for afdreiede kalksten- eller mergelstykker fra de siluriske lag 

 — — — de dreiede former maa være tilblevne ved gnidning 

 og under omhvirvling i istiden«. Sårs holdt senere 18f63 et 

 foredrag i Kristiania Videnskapsselskap (Christ. Vid. Selsk. Forh. 

 1863, pag. 47); foredraget blev trykt i »Nyt Mag. for Natur- 

 videnskaberne« og ifølge den trykte afhandling uttalte Sars: 

 »mine tvivl om den oprindelse, disse dannelser efter Kjerulf 

 skulle have, bleve betydeligt bestyrkede ved den nøiere under- 

 søgelse af de romsdalske boller, eller rettere, jeg er derved 

 bleven overbeviist om, at Kjerulf antagelse derom ikke kan 



