Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 57 



samlingen; dette er den mindste og svindende betydning, men 

 disse ben gir os et bestemt lingerpeg mot den tid, da spitsberg- 

 alken hækkede inde ved bunden af de dypt indskjærende Roms- 

 dalsfjorde, og dette tyder igjen paa klimatiske forhold, som er i 

 fuld overensstemmelse med, hvad de muslingskaller, der forekom 

 sammen med alkebenene, ogsaa tydelig angir. Og paa samme 

 maate vil vi kunne gjennemgaa disse mere sporadiske benfund 

 og dog for hvert enkelt se deres dypere betydning. Vi kan ta 

 for os nogle ganske faa, andre eksempler. 



Den almindelige hvitnæse (Lagenorhynchus (Delphinus) alhi- 

 rostris Gray) er vistnok stationær, men har »stimevis og talrig 

 tilhold i den ydre skjærgaard lige op i Finmarken* (Collett: 

 Norges pattedyr, 1912, pag. 679). I 1878 fandtes under anlægget 

 af Jarlsbergbanen ved Kleven nær Holmestrand i en høide af 

 43 m. o. h. ikke mindre end 12 hovedskaller af denne art tillike- 

 med endel andre skeletdele, saa antallet af delfiner synes ialt 

 at ha været mindst 17 (Helland: Jarlsberg og Larvik amt, 1914, 

 H. I, pag. 73 og Collett: Norges pattedyr, 1912, pag. 685 — 

 686). Hvitnæsen har saaledes vistnok paa den tid gaaet i 

 stimer soin nutildags. 



Ringsælen (Phoca hispida Schreb. 1775 eller foetida Fabr. 

 1776) er »væsentlig vinter-besøger ved Finmarkens og Tromsø 

 amts kyster; sporadisk (muligens stationær) hist og her langs 

 kysten ned til Bergen« (Collett: Norges pattedyr, 1912, pag. 

 388). Sommeren 1909 lykkedes det mig imidlertid at faa fat i 

 nogle rester af denne art ved Nidaros teglverk (H (1911), pag. 

 68 — 70), fundet under saadanne forhold sammen med arktiske 

 muslingrester, at det antyder ikke sporadisk, men helt stationært 

 ophold af arten, der hvor nu Trondhjem ligger. 



Den almindelige nise {Phocaena phocaena Lin.) er » stationær 

 og hyppig rundt hele kysten til Nordkap og Varangerfjorden« 

 (Collett: Norges pattedyr, 1912, pag. 717). Det sies endvidere 

 om den, at » overalt trænger den langt ind i havbugter og fjord- 

 arme« (L. c. pag. 718). Ved Ottersbo paa Ørlandet fandtes i 

 midten av syttiaarene ved optagelse af en vanddam ikke mindre 

 end seks kranier af denne art; findestedets høide maalte jeg 

 sommeren 1901 til 31.2 m. o. h. (II (1911), pag. 57). Det er 

 saaledes ogsaa her en mindre stim, som paa en gang er tilintet- 

 gjort. 



Ogsaa de to her sidstnævnte fund gir os saaledes ikke 

 uvæsentlige oplysninger med hensyn til de to omhandlede arters 

 levevis i tidligere tider ved vort lands kyst. Men intet af disse 

 to fund er engang nævnt i det store arbeide om vort lands 

 pattedyr (Collett: Norges pattedyr, 1912, pag. 396 og pag. 722). 



Anskuelsen med hensyn til de forandringer, som artern 



