Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 19 



dette merkelige fænomen og paa den maate erholde et harmonisk 

 overblik over den helt ensartede utvikling i den nordlige og syd- 

 lige del af vort land. 



Det kan vistnok med fuld ret siges, at orografien endnu be- 

 finder^, sig i et saadant stadium af utvikling, at de forskjellige 

 opfatninger vistnok ofte træder skarpt frem lige over for hver- 

 andre; thi medens man paa den ene side søker paa alle mulige, 

 eller umulige maater at efterspore jordskorpens tektonik i de 

 ytre overfladetræk — i kjeder, i plateauer, i forsænkninger — 

 saa søker man paa den anden side at henføre saa meget som 

 mulig til virkningen af de utenfra virkende agenser — frost- 

 sprængning, rindende vand, eroderende bræstrømme, abraderende 

 bølgeskvulp. Men man vil dog i alt dette spore en tydelig ut- 

 vikling, idet hver enkelt faktor mere og mere bedømmes efter 

 sit virkelige værd, efterhaanden som det mere indgaaende kjend- 

 skab til de forskjellige forhold klarner begrepene til alle sider. 

 Jeg skal i denne forbindelse blot henlede opmærksomheten 

 paa et par arbeider, hvori vistnok endnu tektoniken spiller en 

 hovedrolle i motsætning til erosionen, men hvori den ældre 

 generalisation i høi grad har maattet give plads for en mere 

 rationel opfatning, for en nærmere tilslutning til de virkelig fore- 

 liggende kjendsgjerninger. Haug gav nemlig som et bidrag til 

 de franske Alpers geografi en skildring af de subalpine kjeder 

 mellem Gap og Digne (Bull. des services de la Carte géol. de 

 France, 1891, H. 21). Og medens man her fmder de tektoniske 

 hovedlinjer betinget af stratigrafiske forhold, saa vil man se, at 

 med hensyn til de talrige uregelmæssigheter »spielen Faltenver- 

 werfungen und Senkungsfelder die Hauprolle, aber neben ihnen 

 finden sich auch zahlreich normale und iiberkippte Falten, Uber- 

 schiebungen« (Petermann: Geogr. Mitteilungen 1892, pag. 83). 

 Senere har den samme forfatter otfentliggjort nok en Alperne 

 vedrørende orografisk afhandling (Annales de Géographie, Paris 

 1894), hvori han imidlertid nu forsøker »to divide the whole 

 range into natural regions, possessing a geographical unity, 

 though based to a large extent on geological structure, and the 

 process of folding which originated the range « (The Geographi- 

 cal Journal, London 1894, pag. 366). Forskjellen mellem den 

 første af disse afhandlinger og den anden træder i sine grund- 

 træk tydelig frem. Resultaterne af sine mangeaarige undersøkel- 

 ser i Pyrenæerne offentliggjorde Schrader og Margerie under 

 titelen »Apercu de la structure geologi que des Pyrénés« (Ann. 

 des Club Alpin Fr., Vol. 18, 1892) og senere nok en afhandling 

 Apercu de la forme et relief des Pyrénés« (L. c. Vol. 19, 1893); 

 her henføres ogsaa de store orografiske træk — et plateau, hvor- 

 fra centralkjeden hæver sig — til fjeldkjedens stratigrafiske og 



