18 P. A. ØYEN [1914 



Seen in Gebieten, welche ehemals vergletschert waren, ebenso 

 characleristische Merkmale und Spuren fiir die ehemalige Verglet- 

 scherung, wie die Schrammen, Schliffe an den Feisen, Morånen, 

 Riesentopfe, erratischen Blocke und Stauchungen des Untergrun- 

 des (LuDDECKE: Ueber Morånenseen, pag. 67). 



Foruten de gamle, tømte morænesjøer har man ogsaa en 

 række sjøer inden vort omraade, som enten helt eller delvis hører 

 til samme gruppe. Af de sidstnævnte er i virkeligheten flere at 

 betragte som klippebassiner, og disse optræder ogsaa paa mang- 

 foldige steder uten at træde i nogensomhelst mere direkte for- 

 bindelse med moræneafsælninger af forskjelligt slags. 



Der er mange sjøer inden Trondhjemsfeltet, og lokalt giver 

 de ogsaa paa mangfoldige steder landskapet dets eiendommelige 

 karakter. Men naar allikevel indsjøfænomenet ikke har vært 

 istand til at sætte det særpræg paa denne egn som f. eks. paa 

 vort vestland eller paa omgivelserne af vore sydøstlige store 

 sjøer, saa turde vi ha at søke aarsaken hertil netop i utvik- 

 lingen af selve de glaciale forhold. Medens i de to førnævnte 

 dele av vort land indsjøerne danner likesom en selvstændig 

 gruppe for sig selv i landskapet og præger dette, enten ved sin 

 Ltore regelmæssighet, som paa vort vestland, eller ved den mere 

 storslagne utvikling af fænomenet, som paa vort østland, er for- 

 holdet igrunden et helt andet inden Trondhjemsfeltet, hvor sjø- 

 erne optræder mere uregelmæssig spredt og grupperer sig mere 

 accessorisk eller endog perifert om Trondhjemsfjorden selv som 

 det store og egentlig centrale bassin. At man i Selbusjø i syd 

 og Snaasenvand i nord har etpar undtagelser, formaar dog ikke 

 at gi det almindelige indsjøsystem i det trondhjemske en karak- 

 ter, der paa nogen maade i saa henseende kan siges at nærme 

 det til de to forannævnte omraaders. Men vi vil ogsaa se, at den. 

 kvartærgeologiske utvikling har været temmelig forskjellig, ikke 

 kvalitativt, men kvantitativt, forsaavidt det gjelder at efterspore 

 utviklingen inden vort eget lands grænser. Thi en stor del af 

 den række, som vi gjenfmder i det trondhjemske, maa vi, sam- 

 menlignet med de sydligere egne, egentlig søke utenfor vort lands 

 grænser, ja endog tildels temmelig langt utenfor. Til gjengjeld 

 vil vi imidlertid fnide, at den mere centrale del af utviklings- 

 rækken, som paa en storslagen maate er saa utpræget i den syd- 

 østlige del af vort land, ja tildels endog paa vort Vestland, netop 

 i det trondhjemske tilsyneladende træder saa sterkt tilbage, at 

 man til at begynde med endog forbauses over dette merkverdige 

 træk, som har forledet enkelte forskere til at trække de mest 

 besynderlige slutninger med hensyn til Trondhjemsfeltets kvar- 

 tærgeologiske utvikling. Det er først ved i detaljer at følge den 

 faunistiske utvikling, det har lykkedes at bringe klarhed over 



