Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 17 



være afveieii at minde om de faa ord, som jeg har sat som motto 

 for nærværende afhandling. I foreliggende ti]fæ'lde har heldigvis 

 ikke autoritetens uttalelse voldt hverken nogen synderlig skade 

 eller nogen synderlig forsinkelse i utviklingen av vort kjendskab 

 til egnens kvartærgeologiske historie, men videnskapens utvik- 

 lingshistorie har nok af eksempler at oprulle for os, som viser 

 det motsatte, og det vilde i høj grad være at ønske, at enhver 

 lærer i kvartærgeologi kunde gjøre Szådeczkys ord til sine: 

 »Auch ich habe vor meinen Schiilern vielmals betont, dass nichts 

 das Fortschreiten der Wissenschaft mehr hemmt, als die ban- 

 nende Wirkung der Autoritåten und wenn etwas sich auf demo- 

 kratischen Grunde aufbanen muss, so ist dies die Wissenschaft; 

 es ist die erste, elementare Aufgabe jedes angehenden Gelehrten 

 ein zuverlåssiger Beobachter zu werden und auf eigene Beobach- 

 tungen seine Schlussfolgerungen zu grunden«. (Mitteil. aus der 

 min.-geol. Sammlung des Siebenburgischen Nationalmuseums, 

 B. I, 1912, Nr. 1, pag. 96). 



Det er imidlertid ganske merkelig, hvorledes Suess har fundet 

 en forholdsvis ganske nær tilslutning hos Sandler, hvis arbeide 

 paa dette omraade er karakteriseret ganske træffende af ham 

 selv, idet han afsluttede sin afhandling, »Strandlinien und Ter- 

 rassen (Eine geographische Studie) med følgende: »Im allgemeinen 

 aber ist an der norwegischen Westkiiste das gemeinschaftliche 

 Auftreten von alten Strandbildungen in den Fjorden und von 

 glazialen Gerollablagerungen vor den Fjorden, ein so unverkenn- 

 bares, dass es nicht ungerechtfertigt erscheint, heide Erscheinun- 

 gen in ursåchlichen Zusammenhang zu bringen. Ob aber diese 

 Erklårung allein fiir sich oder in Kombination mit Siiss' Gletscher- 

 abschlusstheorie fiir alle alten Strandbildungen Norwegens aus- 

 reicht, das wird nur eine Untersuchung von Fall zu Fall ent- 

 scheiden« (Petermann: Geographische Mitteilungen 1890, pag. 242). 



I min beskrivelse i nærværende afhandling af forholdene i 

 Soknedalen har jeg imidlertid gjort opmerksom paa forhold, der 

 viser, at man dels ved den ovenfor nævnte » marine grænses» 

 maximum og dels ovenfor samme har for sig afleiringer, hvor 

 man nok i flere tilfælde maa specielt undersøke, om ikke mulige 

 større op- eller afdæmninger kan have fundet sted i nær tilslut- 

 ning til de egentlig glaciolakustrine forekomster. Lignende for- 

 hold viser sig ogsaa paa enkelte andre steder inden vort om- 

 raade. I nær tilslutning til disse har man saa merkerne efter 

 tømte morænesjøer, optrædende dels i forbindelse med de brædæm- 

 mede og dels i forbindelse med de forskjellige slags af moræne- 

 dannelser, og som Luddecke siger: »Der allgemeinen Verbrei- 

 tung und des ursåchlichen Zuzammenhanges wegen bilden mas- 

 senhafte Seenhåufung und håufiges Erweitern der Flusslåufe zu 



2 



