Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 5 



synes, tilfælde i stor stil« (Søndre Trondhjems amt, I, pag. 26). 

 Videre fortsætter han: »Lagstillingen og Trondhjemsfeltets byg- 

 ning i det hele er først og fremst bestemt ved et stort system 

 af foldninger med strøgretning mest fra nordnordøst til sydsyd- 

 vest. Det er i denne retning, at de lagdelte grupper som oftest 

 har sin længderetning og sit strøg, medens deres fald veksler. 

 Lagene er sammenskjøvet i folder i stor stil efter en retning, 

 som staar lodret paa retningen nnø. — ssv. Ved det vekslende fald 

 fremkommer mange mulder og sadler, og mellem disse mulde- 

 linier, skaallinier, truglinier, er enkelte fremtrædende og kan 

 følges lange strækninger« (Helland: Søndre Trondhjems amt, I, 

 pag. 28). ' 



De mange forskjellige bergarter og deres tilsyneladende uregel- 

 mæssige optræden gjør det vanskelig at fremfmde noget mere 

 bestemt forhold mellem disse og de topografisk-orografiske træk. 

 Imidlertid finder vi dog ved nærmere undersøkelse enkelte mere 

 gjennemgaaende drag. Det er da først og fremst den ovenfor 

 nævnte strøgretning i nordøstlig — sydvestlig retning, som er saa 

 sterkt fremtrædende i Trondhjemsfeltet. Den giver paa en vis 

 maate det hele felt dets geognostisk-orografiske eiendommelige 

 særpræg. 



Orografi og topografi. 



Tektonisk og orografisk seet er vort lands nordvestrand, og 

 dermed Trondhjemsfeltet, paa det nøieste sammenbundet med 

 Skotland, Ørknøerne og Shetlandsøerne i det store caledoniske, 

 som nogle antager predevoniske (Suess: Das Antlitz der Erde 

 B. II (1888), pag. 100) og andre postdevoniske foldningssystem, som 

 dele af den store caledoniske fjeldkjædedannelse. Rimehgvis har 

 denne foldningsproces med ledsagende forkastninger og sprække- 

 dannelser fortsat gjennem et meget langt tidsrum, hvoraf man 

 faar et sterkt indtryk, enten man færdes inden vort lands nord- 

 vestrand eller inden omraadet for de ovennævnte dele af de 

 Brittiske øer. De hovedlinjer i det tektonisk-orografiske relief, som 

 gjør sig gjeldende ved siden af den ovenfor nævnte foldnings- 

 strøgretning, er først og fremst en lodret paa sidstnævnte, altsaa 

 i nordvestlig — sydøsthg. Foruten disse to hovedretninger, der 

 spores i de større fjordbassiners og mere fremtrædende depres- 

 sioners forløb inden det her omhandlede omraade, træder ogsaa 

 saavel en øst-vestlig som en nord-sydlig retning ofte ganske 

 sterkt frem og kan følges i flere mindre fjordløbs, indsjøers og 

 dales retninger; men ellers er det meget karakteristisk, at de 

 sidstnævnte som regel ordner sig efter de hydrografiske netlove, 

 i det store og hele konvergerende ind mod det store fjordbassin. 



