JS[r. 6] KVÅRTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 7S 



For at faa et indblik i betydningen af disse skemaer maa 

 vi merke os, hvad forfatteren siger (L. c. pag. 132): »As might 

 be expected, in accordance with the theory of isostasy of the 

 earth's crust, these lines are now raised towards the former 

 center of the ice sheet, from which the maximum ice load was 

 tåken away. Nearesl this point the epiglacial sea beach and 

 terraces now reach 200 meiers above the sea«. Denne forklaring 

 er os i virkeligheten en dobbel tnøkkel til forstaaelsen og værd- 

 sællelsen af disse to skemaer; thi den angivne 200 meter-høide 

 er den gamle, approximativt kjendte for det sydøstlige Norges 

 høieste, marine afsætninger, og de til 60 °/o og 40 °/o angivne 

 terrasser søker vi forgjæves omkring den indre del af Kristiania- 

 fjorden og i Trondhjemsfjordens omgivelser, hvor høidegrænsen 

 er tilnærmelsesvis den samme. Terrasser omkring 10 Vo af den 

 angivne høidegrænse tinder vi rigtignok, men de repræsenterer 

 hverken den subboreale eller subatlantiske strandlinje ifølge 

 Blytt og endnu mindre broncealderens tilnærmede havnivean. 

 Det er dog interessant at se, at de to skemaer øiensynlig staar 

 i nøie sammenhæng med hverandre, som fremgaaet af samme 

 slutningsrække. 



Efter at jeg 19|07 hadde fremlagt i Kristiania Videnskapssel- 

 skap en mere sammenhængende oversigt over de resultater, jeg 

 selv var kommet til med hensyn paa grupperingen og klassifi- 

 kationen af vort lands kvartære afsætninger (Christiania Vid. -Selsk. 

 Skr. I. Mathm.-Naturv. Kl. 1908, No. 2, pag. 118), hadde jeg gjen- 

 tagne gange temmelig indgaaende diskussioner med dr. Hansen 

 angaaende en række afsnit i den kvartære lagserie, specielt for 

 Kristianiatraktens vedkommende, og paa den ekskursion, som jeg 

 19^0" foretok til Asker med de studerende ved universitet, og 

 hvori dr. Hansen ogsaa deltok, forekom det mig at vi ialfald 

 enedes om endel punkter og specielt om at kunne anvende be- 

 grepet epiglacial om en afslutningsfase inden selve ra tiden. 



Imidlertid fremkom dr. Hansen temmelig kort efter i et par fore- 

 drag 19/^09 og 19fl0 i Norsk geologisk forening med en helt 

 ny opfatning af vore kvartærafsætninger. Diskussionen blev i 

 den anledning temmelig skarp — kanske for skarp, saa Hansen, 

 ifølge et nøiagtig referat, lot falde den ytring med hensyn til min 

 inddeling af den norske kvartær, at »at gaa med et opgjort 

 skema i haanden og finde de forskjellige ting, det kan jeg ikke 

 gjøre ham (Øyen) efter». Efter at ha deltat i den ovenfor nævnte 

 ekskursion til Asker vaaren 1907 burde imidlertid Hansen vite, 

 at det » skema», som han paa en noget haanende maate omtaler, 

 ikke var lavet istand paa forhaand, men gjennem en lang række af 

 aar, skridt for skridt møisommelig sammenarbeidet ved talrike 

 detailundersøkelser paa de forskjelligste steder i vort vidtstrakte 



