Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 77 



at gjennemgaa flere af de punkter, som Hansen gjør opmerksom 

 paa (L. c. pag. 88 — 100) og likeledes til at omtale den tilsyne- 

 latende likhed mellem Kjerulfs og Hansens anskuelser; denne 

 oprindelig svenske opfatning kunde forsvares for over femti aar 

 siden med det overordentlig sparsomme kjendskap til de fauni- 

 stisk-stratigrafiske forhold, men at den med vort nuværende 

 kjendskap til disse virkelig kan forsvares og forklares paa en saa- 

 dan maate som paa de anførte sider i »Sørlandet« smaker vel 

 meget af journalistik. Dette faar være nok. Jeg androg i sin tid 

 Norges geologiske undersøkelse om i dens publikalioner at faa 

 trykt en imøtegaaelse af de i »Vest-raet« (N. G. U. nr. 54) frem- 

 holdte anskuelser, men i en skrivelse fra undersøkelsens be- 

 stja'er af 19^j^l3 blev dette avslaaet og dermed afbrudt. Og 

 med hensyn til »Sørlandet« 1912 (trykt 1913) vil jeg kun be- 

 merke, at jeg vilde anse det som meget uheldig, om den kvartær- 

 geologiske diskussion i Kristiania Videnskapsselskap skulde fort- 

 sætte paa basis af de i dette -arbeide fremkomne anskuelser. 

 Saa meget vil forhaapentlig den her givne utredning ha bidrat 

 til at klarne forholdet, at det vil forstaaes, hvorfor jeg ikke er 

 istand til at anerkjende nogen positiv betydning i Dr. Hansens 

 klassifikationsforsøk, saa meget mere, som han gang paa gang 

 har svigtet sine egne, tidligere. Den stilling, som bestyreren af 

 Norges geologiske undersøkelse indtager til »Vest-raet« (N. G. U. 

 nr. 54), synes imidlertid at være noget reserveret, men samtidig 

 uklar (Norsk geol. tidsskr. B. Il, No. 8, pag. 13 og Norges geol. 

 unders. No. 50, pag. 161 flg.); men naar Reusch skriver om »Dr. 

 Andr. M. Hansens sidste bok« (Naturen 1910, pag. 245), saa er 

 det vel for at give et referat af »Fra Istiderne. Vest-Raet« (Norges 

 geol. unders. No. 54, 1910), men man faar ogsaa det indtryk, at 

 det er skeet for at reservere sig mot de der fremsatte anskuelser; 

 thi man kan neppe forklare sig paa nogen anden maate føl- 

 gende: »Den er skrevet med den begavede forskers sedvanlige 

 forfattertalent, der holder læseren fangen for argumentationen, 

 om man end tilslut staar meget tvilsom likeover for de nye 

 resultater* (Naturen 1910, pag. 248). Gjennem det hele referat 

 trækker sig imidlertid som en »bøig« en temmelig vidt utviklet 

 skepticisme, et resultat der ikke virker i særlig grad opmun- 

 trende, og slutningssatsen karakteriserer det hele: »hvad vet du 

 nu egentlig med sikkerhet av det som staar i høkerne?* (L. c. 

 pag. 248). 



Allerede i det foregaaende er omtalt Blytt's geniale forsøk 

 paa at forklare indvandringen af Norges flora med den dertil 

 knyttede inddeling af vort lands kvartære afsætninger. Det har 

 voldt endel ulempe, at Blytt's klassifikation af 1878 ikke kom 

 til helt at stemme med den af 1875, men det var jo en naturlig 



