Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 89 



sætninger. Medens vi kort og godt l^unde karakterisere vor egen 

 tid som relativt tør og med forholdsvis gunstige klimatiske for- 

 hold, finder vi saaledes, at der nærmest forut gaar en mere 

 fugtig tid, hvis afsætninger kan følges op til en utpræget strand- 

 linje i 11 m. høide over den nuværende. Uten at det hittil er 

 lykkedes at finde noget spor til, at nogen gjentat oscillation i 

 strandlinjens beliggenhet har fundet sted paa overgangen til 

 denne tid fra den like forutgaaende, har vi imidlertid kunnet 

 paavise, at overgangen er formidlet gjennem en klimatoscillation 

 af helt lovmæssig karakter. Og denne forutgaaende tid utpræ- 

 ger sig som en relativt tør og noget varmere tid, hvis af- 

 sætninger begrænses topografisk opad af Ostrea-niveauets 22 m. 

 strandlinje. Disse to afdelinger (Nyt Mag. for Naturvid. B. 47, 

 1909, pag. 227—242, Arch. for Mathm. og Naturvid. B. XXX Nr. 3) 

 danner tilsammen en helhet, der paa mange maater er karak- 

 teristisk forskjellig fra den foregaaende tid, men merkelig nok 

 helt naturlig og uten nogetsomhelst brud sammenknyttes med 

 denne gjennem det selvsamme formationsled, som ogsaa ad- 

 skiller dem, nemlig de rike østersbanker. Ut fra denne over- 

 sikt, som vi nu har vundet med henblik paa klassifikationen 

 af de seneste kvartærafsætninger i vort land, turde vi vistnok 

 her finde en tilnærmet overensstemmelse med de af Blytt op- 

 stillede formationer, den suhatlantiske og den suhboreale. Vi 

 vet, at Blytt karakteriserede den førstnævnte som tilhørende 

 en relativt fugtig tid og den sidstnævnte som tilhørende en re- 

 lativt tør, og vi vet fremdeles, at Blytt afgrænsede den suh- 

 atlantiske formation ved en strandlinje 9.4 — 13 m. over den nu- 

 værende (Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1882, No. 6, pag. 8 og 

 Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1892, No. 4, pag. 45) og afrundede 

 begrensningen for den subboreale til 50 fot (= 15.7 m.) over 

 nutidsstrandlinjen (Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1882, Nr. 6, pag. 8). 

 Overensstemmelsen med det resultat, vi ovenfor naaede til, er 

 saa stor og arten af foreliggende bestemmelse saadan, at jeg 

 efter mit personlige bekjendtskap med Blytt ikke nærer den 

 ringeste tvil om, at han vilde ha godkjendt sammenstillingen af 

 den til 11 m. -strandlinjen svarende formation med sin suhatlan- 

 tiske og den til 22 m. -strandlinjen svarende formation med sin 

 subboreale; det vil derfor ogsaa være meget passende at bi- 

 beholde disse benævnelser i deres mere oprindelige betj^dning. 

 Vi faar paa den maate Osfrea-niveauets afsætninger opdelt i to 

 nøie sammenhørende formationsled, det subboreale og det sub- 

 atlantiske. Ved at følge de marine faciesdannelser med deres 

 petrografiske utvikling og faunistiske indhold samt den strati- 

 grafiske rækkefølge og det topografiske relief er det i Akersdalen 

 Ivkkedes at bestemme de til disse formationsled svarende strand- 



