Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 111 



Ihrust or dragged up to enormous heights on the monutain 

 slopes. The most noied of these is Moel Tryfaen in North 

 Wales — — — the shells occur at an altitude of 1350 feet in 

 well-stratified gravel containing abundanl erratic material, in- 

 cluding granites from Cumberland and Galloway, and the fa- 

 mous riebeckite-eurite from Ailsa Craig in the Firth of Clyde — 

 the gravels arose from the rewashing of the drift by mar- 

 ginal or sub-glacial waters. Some equally famous deposits of 

 high-level shelly drift occur in Countj^ Dublin, on the northern 

 slopes of the Wicklow Mountains — — — the highest of these 

 beds are shelly gravels similar to those of Moel Tryfaen, and 

 occur at various altitudes up to 1200 feel. At lower levels on 

 the Dublin plain to the north, fragments of marine shells have 

 been proved to occur in the boulder-clay«, (W. B. Wright: The 

 Quaternary lee Age, 1914, pp. 54,55). 



Men det er ikke blot afsætningerne, som underviser os om 

 istiden og forskjellige dele af den. Landoverflaten selv i det fasle 

 fjeld viser os dette. Helland har beskrevet alt paa en træffen- 

 de maate: »Hvad slags land er det nu, som har fjorder i hun- 

 dredevis, en vidtløftig skjærgaard, sjøer i tusindvis og tjern 

 spredt utover det ganske land? Det er de land i hvilke der er 

 merker efter isbræer, skuringsmerker, moræner. vandreblokker. 

 Fjorder og sjøer findes kun i disse af isen skurede land, fordi 

 det er bræerne som frembringer bækkenformede fordypninger; 

 ti elvene gjør det ikke. Omvendt kan man vite sikkert, at hvor 

 et kart over et land viser fjorder og sjøer i mængde, som i Nor- 

 ge, der vil merkerne efter istiden ogsaa findes. Dette er regel 

 som ingen undtagelse taaler — — — Hvorledes overflaten var 

 før istiden, kan ikke siges saa nøie, ti bræerne har ført saa 

 meget bort; sikkerlig hadde elvene da gravet sig sine daler. 

 Sandsynligvis har overflaten skraanet ned mot vest forholdsvis 

 hurtig fra sit nuværende vandskjel, og langsomt østover og mot 

 Sverige. De høieste topper, som vel staar der som minder om 

 den gamle overflate, skraaner nemlig med en vis regelmæssighet. 

 Selv paa vestlandet, hvor fjeldene synes at ligge saa uregelmæs- 

 sige, er der en viss orden i den maate hvorpaa de høieste top- 

 per følger efter hinanden« (Helland: »Norges overflate« — Lys 

 over land, 1909, pag. 280 — 281). Hogrom fandt, at de nuværen- 

 de nordsvenske elve i det store og hele følger prekvartære dale 

 (Geologische Rundschau, H, pag. 132). Og Drysdale sier, at »gla- 

 ciation has modified hut slightly the pre-glacial forms« (Geology 

 of Franklin Mining Camp, British Columbia, 1915, pag. 34). 

 Og han forlægger »the strongly glaciated valley forms (such as 

 U-shaped valleys, lateral moraines, striae, etc.)« likesom ogsaa 

 »the valley trains of outwash material* til »the second main. 



