Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 113 



Ilingen, nemlig den der vedrører elveforskyvninger. Amerikanske 

 forskere har allerede i sit eget land indlagt sig stor fortjeneste 

 med hensyn til behandlingen af dette spørsmaal. Det er længe 

 nu siden Hayden skrev om > The so-called Two-Ocean Pass«, 

 og endnu længere siden andre amerikanske forskere beskrev lig- 

 nende fænomener. Senere har studiet af de saakaldte drainage 

 modifications » utvidet sig til andre omraader og helt andre for- 

 hold (cfr. f eks. Bull. of the Scientilic Laboratories of Denison 

 University, Vol. XII, A. I, pag. 1 — 16). Det var den amerikanske 

 forsker Barrett, som paa sine reiser i vort land 1897 — 1898 

 undersøkte forholdene ved Sundalens vandskilomraade og fandt, 

 at her en fremtrædende og meget merkelig forandring eller flyt- 

 ning af vandskillet hadde fundet sled, idet vandskillet i tidligere 

 tider hadde ligget langt mere mot vest, nærmere Sundalsfjordens 

 bund, forhold som han derpaa beskrev i »The Sundal Drainage 

 System in Central Norway« (Bull. of the American Geogr. Soc. 

 Vol. 32, 1900, No. 3, pag. 199—219). Barrett kunde her følge 

 fænomenet gjennem en række til hverandre støtende dale, hoved- 

 dale og bidale, saadan som det var utformet ved bræerosion og 

 elveerosion, ved »hanging valleys« og »overflow of icedammed 

 lake«, til et helt «reversal of drainage «. 



I begyndelsen af august 1912 besøkte jeg igjen omgivelserne 

 af Støren station for om mulig at komplettere mine tidligere iakt- 

 tagelser fra denne egn (I, 17 — 19). Straks syd for stationen kom 

 i bunden af en jernbaneskjæring tilsyne i et par meters dybde 

 et grusblandet, seigt blaaler. Derover kom saa i en mægtighet af 

 3 — 3h m. horisontalskiktet, gulgraa sand, og derover 2 — 2^ m. 

 grovt rullestensgrus af graa farve og med næve- og hovedstore stene 

 meget almindelig, ja endog ofte fot-store; denne afdeling var ogsaa 

 horizontalskiktet paa samme maate som foregaaende. Derover 

 fulgte saa fin sand af gulgraa-graabrun farve, likeledes horizon- 

 talskiktet i en mægtighet af 1 — 1^ m. Derover kom saa leir- 

 agtigt eller kvab-agtigt materiale i vel en halv meters mægtighet, 

 og derover øverst torvmuld i et par decimeters tykkelse, alt i 

 horizontale lag. Terrassehøiden var her 87 m. o. h., som det vil 

 fremgaa af følgende observationsserie: 

 19|12, 9.^0 a.ni. Støren jernbanestation 756,9 758,4 



— 10.4" Terrasse s. f. Støren st 754,9 756,4 



— 11.-^ » Terrasse, munding af Soknedalen 754,0 755,5 

 Ved indgangen til Soknedalen skar jernbanesporet i dalsiden 



langs Sokna gjennem terrassehøiden 97 m. o. h. i følgende profil: 

 (3) Øverst grovt ruUestensmateriale som i foregaaende profil 

 (2) Derover en mægtig lagrække af vekslende sand- og tynde 



gruslag 

 (1) Underst grusblandet ler i skjæringens bund. 



8 



