Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDH. IEMSFELTET 125 



II, Sparagmitfjeldet. Univ. prog. 1872, pag. 91 — 92) uttaler Kjer- 

 ulf, at »terrasser, skjælbanker og strandlinier ere mærker, som 

 vidne om landets trinvise stigning fra det gamle nivå, som ra- 

 dede under istiden, til det nuværende « (L. c. pag. 92), efter at 

 han iforveien hadde uttalt, at »strandlinierne ere havets eget 

 arbeide under strøm i flod og fjære « (L. c. pag. 89). Men i 

 motsat retning uttalte nemlig Sexe, at strandHnien i Nord-Øster- 

 fjorden kan saaledes ikke tåges for god som mindesmærke efter 

 en stands i landets stigning efter istiden' (Christiania Vid-Selsk. 

 Forh. 1874, pag. 187, cfr. med hensyn til Sexes anskuelse ogsaa 

 Univ. prog. Kristiania lS74, pag. 38). Og vi har allerede i det 

 foregaaende set, at Suess, som temmelig utførlig omtalte de norske 

 »Strandhnien : (Das Antlitz der Erde, B. II, 1888, pag. 415 flg.), 

 fremholdt en anskuelse, som blev grundig tilbakevist af Archi- 

 BALD Geikie i følgende: »having myself been all ni}^ life familiar 

 with the strandlines of this country, and having traced those of 

 the Norwegian coast from Bergen to Hammerfest, I may per- 

 haps be permitted to point ont, as deferentially as I possibly can, 

 one or two of the insuperable difficulties with which as I ven- 

 ture to think Prof. Suesss theoretical explanation is beset« (The 

 Quart. Journ. Geol. Soc. London, Vol. 60 (1904), pag. LXXXIV 

 — LXXXV), og resultatet af denne undersøkelse uttrykkes i føl- 

 gende: >in any case, we are justified in regarding the Scottish 

 seter as examples of truly marine erosion, and I can see no 

 reason why those of Norway should not have had the same 

 origin« (L. c. pag. XCIII). Og like over for Sexe's anskuelse 

 bemerker Geikie: »Eight years previously, after a visit to the 

 Norwegian seter, I was convinced of their marine origin, and 

 suggested that their erosion may have been due in large 

 measure to the effects of the freezings and thawings along the 

 old ice-foot, and to the rasping and gra ting of coast-ice. Such, 

 too, may have been the origin of the higter horizontal rock- 

 terraces of Scotland« Proc. Roy. Soc. Edin. Vol. V (1866) p. 548 « 

 (L. c. pag. XCIII). Og Col. H. W. Feilden sier med henbhk 

 paa det nordlige Norge >I do not remember landing on any of 

 the more considerable Islands north of the Arctic Circle, that 

 form the »Skiergaard< of Norway, without noticing traces of 

 recent elevation and deposits containing abundantly shells of 

 mollusca of the same species as those that now inhabit the 

 adjacent sea« (Quart. Journ. Geol. Soc. London, Vol. 52 (1896), 

 pag. 721). Og merkerne i forskjellige høider efter denne stigning 

 hører jo til de mest karakteristiske fænomener paa den norske 

 kyst. 



MoHN inddelte strandlinjerne« i flere grupper og hver af disse 

 igjen i flere niveauer (Nyt Mag. for Naturvid. B. 22, pag. 32 — 37) 



