126 P. A. ØYEN [1914 



og uttaler: AStrandliniernes hyppige Forekomst i vore Fjorde, 

 Sunde og paa vore Kyster, deres bestemte Gruppering i adskilte 

 Niveauer, der over store Strækninger kunne forfølges, og over 

 endnu større vise sig at correspondere i Højde, de tydelige Sprang 

 mellem disse Niveauer, og den fuldkomne Overensstemmelse 

 mellem Højden af Terrassernes Overflade og Strandlinierne er ^ 

 tilsammen Omstændigheder, der pege med Styrke hen paa Strand- 

 linierne som dannede i Havets Niveau, og senere løftede op over 

 dette, i forskjellige Sæt, efter Niveauernes Antal og indbyrdes 

 Afstand« (L. c. pag. 50). Ved samme anledning angir Mohn fore- 

 komsten af en horizontal linje paa sydsiden af Lekø i en høide 

 af 340 f. o. h., og en horizontal linje paa nordsiden af Lekø i 

 en høide af 341 f. o. h. (L. c. pag. 14 — 15), og som man kan se 

 af en afbildning sammesteds (pag. 15), hæver selve hovedmassen 

 af Lekø sig over linjen, og ved den ene ende reiser sig en spids, 

 afsondret fra det øvrige, i veiret. Likesaa angies en > strand linje « 

 paa østsiden af Tommenø til 301 f. o. h. (L. c. pag. 15 — 16). 

 Torghattens aksler derimot bestemtes til at ligge i en høide af 

 347 f. o. h. (L. c. pag. 15), og i den anledning uttaler Mohn føl- 

 gende: » Torghattens Axler ligge i Niveau med Strandlinien paa 

 Lekø. Et Indtryk har jeg af, at det mod Søen vendende lavere 

 Forland paa flere Steder paa Kysten ligger bestemt under Ni- 

 veauet af en nærliggende Strandlinie. Over dette rejse sig isole- 

 rede Kupper (Sverresborgklumpen ved Throndhjem, Bremsnes- 

 hatten ved Christianssund, Torghatten, en Knause paa Halvøen 

 ved Senjens Sydside« (L. c. pag. 52 — 53). Og med hensyn til 

 den lave kystflåte uttaler han ganske liketil, at » dette forhold 

 er det raadende langs kysten« (L. c. pag. 51). Allerede i 1880 

 skrev Sollas en af handling »0n the Island of Torghatten* (GeoL 

 Mag. London, Dec. II, Vol. VII, pag. 516), og her sies: »The plat- 

 form from which the peak of the island rises is a narrow plain 

 of marine denudation, produced when the island was submerged 

 375 feet below its present level. The tunnel which traverses 

 it is a sea-cave excavated betv^'een two master-joints. — — — 

 The joints are the most important factors in denudation « (L. c. 

 pag. 516). Opdagelsen af dette lave forland og dets egentlige 

 karakter er derfor ikke saa ganske ny som i den livlige dis- 

 kussion om den saakaldte » strandflate* saa ofte betonet. Og 

 det er vistnok ganske korrekt, hvad en referent i sin tid skrev: 



»the views bear a verj^ striking resemblance to a simple 



raised beach« (The Geographical Journal, London, 1894, pag. 

 186). Endel hithørende fænomener har jeg behandlet ved en tid- 

 ligere anledning, hvorved ogsaa fandtes leilighet til at henlede 

 opmerksomheten paa endel trondhjemske forhold (P. A. Øyen: 

 »Skilbotn, et bidrag til kundskaben om stranderosion« — Arch. 



