Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 127 



for Mathm. & Naturv. B. 18, Nr. 4, 1896). Ved Leka har man 

 -saaledes f. eks. en vakker forekomst af saakaldt » strandlinje og 

 strandflates gaaende gradvis over i hverandre; der sees her tre 

 trin. Ved Rørvik optrær i omegnen det lave forland paa en saa- 

 dan maate, at man kan være noget i tvil, om der er nogen spe- 

 ciel, lavere liggende flate, og om det ikke meget mere her kun 

 er landplatens almindelige af heldning, som trær i dagen; der 

 sees her tre lavt liggende trin. Videre mot sj^d forhi Stoksund 

 til Trondhjemsfjordens munding, specielt ved Valdersund, sees 

 det lave forland at præge sig smukt mot det opstigende høiere 

 land hakenfor. Paa mange steder er dog denne kyststrækning 

 bar og brat og gold. Her og der sees erosionsterrasser i fast 

 fjeld, likeledes paa flere steder huler, gjøter og smaa botnfor- 

 mede fordypninger i fjeldsiderne. 



Det lave forland utenfor Trondhjemsfjordens munding er tid- 

 ligere nævnt. Det har jo været ganske almindelig antat, at dette 

 lave forland var en gammel abrasionsflate, utformet i et læn- 

 gere, sammenhængende lidsrum eller ved gjentagen abrasion 

 gjennem flere fra hverandre skilte tidsafsnit. Derimot har man 

 i diskussionen ikke kunnet enes om, til hvilket hovedafsnit af 

 den kvartære eller kanske endog pliocene tid dannelsen af dette 

 lave forland skulde henlægges. Imidlertid fremkom De Geer 

 med en helt ny anskuelse, idet han i Geologiska foreningen i 

 Stockholm J9|10 holdt et foredrag om det europæiske Nordhav 

 med omgivende kyst- og fjorddannelser. Ved en undersøkelse af 

 Isfjorden paa Spitsbergen 1896 (Ymer 1896, pag. 4), var han 

 kommet til den opfatning, at »denna fjord med sina kustslåtter 

 (strandfladen) i framstå rummet bade forkastningar att tacka for 

 sin uppkomst< (Geol. Forn. Forh. Stockholm, B. 32, 1910, pag. 

 17). »I afseende på grundhafvets grånsparti mot de upplyftade 

 kontinenthorstarne eller de jamna kustslåtter, hvilkas suprama- 

 rina bram i Norge kallas for strandtladen, bade tal. — — — 

 betviflat deras strandlinjenatur < (L. c. pag. 19), — — — »forhål- 

 landena på x\nd6n och Spitsbergen antyda, att strandfladen i 

 Norge — dess nuvarande begrånsning mot den upplyftade kon- 

 tinenten antagligen uppkommit i tertiår tid« (L. c. pag. 20). 

 Denne opfatning blev imidlertid paa selvsamme møte angrepet 

 og motsagt af flere talere (cfr. L. c. pag. 21, 22). Og selv Vogt 

 hadde jo allerede tidligere uttalt, at .strandfladen kan ikke for- 

 klares ved lokale indsynkninger eller forkastninger* (Norges geol. 

 unders.. Nr. 29, 1900, pag. 48). Tiltrods herfor fremholdt igjen 

 De Geer de samme ovenfor nævnte anskuelser ved geologkon- 

 gressen i Stockholm 1910, offentliggjort i » Kontinentale Niveau- 

 verånderungen im Norden Europas*. 



OxAAL har nylig i en af handling om »TrænIandet« (Norsk 



