Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDH.IEMSFELTET 137 



fugtigere end i nutiden« (Naturen 1915, pag. 183). Og videre 

 fortsætter Wille: » Under den nordiske broncealder, som be- 

 gyndte 4000 aar før nutiden, hæ vet Norges kyst sig til den nu- 

 værende høide, og klimatet begyndte at bli koldere. Paa denne 

 tid indvandret to av Norges mest utbredte og karakteristiske 

 plantearter, nemlig Picea excelsa fra øst og Calluna imlgaris fra 

 vest« (Naturen 1915, pag. 183). >Endnu senere er Fagiis silvatica 

 indvandret til Norge. Efter de fossile fund og dens utbredelse 

 at dømme, synes den ikke at kunne være synderlig over 1000 

 aar gammel i Norge. Det synes noksaa antagelig at dette træ 

 er direkte indført med mennesker« (L. c. pag. 183). 



Holmboe kom til det resultat, »at den nu saa ærværdige 

 Larviks bøgeskog geologisk talt er meget ung, ja at dens historie 

 ikke rækker tilbage til granens ind vandring i sen postglacial tid« 

 (Nyt Mag. for Naturvid. B. 43, 1905, pag. 58—59). »Detle hind- 

 rer dog ikke«, sier Holmboe, »at den efter menneskelig tids 

 regning kan have en særdeles respektabel alder — hvor mange 

 hundrede (eller tusen?) aar kan for tiden neppe afgjøres. Lige- 

 saa uvist er det, hvorvidt de første bøgenødder er bragt til vort 

 land ved naturens egne spredningsmidler, eller om de maaske, 

 tilfældig eller i bestemt hensigt, er indført af mennesker« (L. c. 

 pag. 59). Men han kommer dog til det resultat med hensyn til 

 vort lands spredte bøkeskoge, at » efter hvad vi nu ved om bø- 

 gens sene indvandring til trakterne ved Larvik, kan det dog 

 vanskelig længere tænkes, at disse vidt adskilte forekomster i 

 ældre tid skulde have været sammenknyttede til et enkelt stort 

 utbredningsfelt« (L. c. pag. 59). Senere beskrev Holmboe »Bøge- 

 skogen ved Lygrefjord i Nordhordland « (Bergens Museums aar- 

 bog 1908, Nr. 13) fra vestsiden av Lygrefjord, ca. 28 km. n. f. 

 Bergen, Vestlandets eneste bøkeskog. Bøk findes ogsaa ved Seim 

 sammen med »birk, asp og svartor, tildels ogsaa ek, hæg, rogn 

 m. fl.« ca. 180 m. o. h. (L. c. pag. 7). Holmboe henfører disse 

 forekomster til den »subrecente tid« (L. c. pag. 19). 



Vi maa vistnok gaa tilbake til et forholdsvis tidligt afsnit af 

 den postmiocæne eller pliocæne tid, før vi støter paa de store 

 bevægelser i jordskorpen, som brakte landforbindelsen istand 

 mellem Europa paa den ene side og Grønland med Amerika 

 paa den anden. Den fælles flora og fauna blev derpaa ved land- 

 broens synkning splittet. Men senere under vekslende, klimatiske 

 forhold efterfulgtes denne store svingning af flere, om end mindre, 

 saa dog ret betydelige svingninger, som havbankerne, kystpla- 

 teauerne, terrasserne m. m. belærer os om. Og for hver af disse 

 bevægelser fandt tildels en splitning sted med hensyn til de bio- 

 logiske forhold, planters og dyrs utbredelse. Dog kunde ogsaa 

 de gunstige forhold for det motsatte indtræ, naar ved en negc 



