Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 143 



graphy«, som Gulliver har beskrevet (Proceed. American Acad. 

 of Arts and Sciences, Vol. 34 (1899). pag. 149—258). Det er dog 

 ikke blot langs fjorden selv, vi kan møte saadanne utprægede 

 strandvolde, men ogsaa langs indsjøbredder, f. eks. ved Lange- 

 vandet paa overgangen fra Klæbu til Ler station. 



Men hvad vi saaledes finder ved nutidens strand, gjenfinder 

 vi langs de gamle niveaulinjer, — og det er træffende, naar 

 Campbell uttalte om Vardøen: »up to about 60 feet the raised 



beach is a repetition of the actual beach, hut grass-grown 



— The highest beach in this hollow is about 100 feet above the 

 present sea-level, and partially covered with peat. Rolled stones 

 and stones packed by water are close to the highest point in 

 this island at 200 feet« (Quart. Journ. Geol. Soc. London, Vol. 

 30, 1874, pag. 454—455). 



Konservator Hans Kler skrev »om strandens dyreliv* (Na- 

 turen 1908, pag. 213 flg.) og om »dyrelivet i Drøbaksund« (Nyt 

 Mag. for Naturvid. 1904, pag. 61 flg.) og fremdrog mange træk 

 af betydelig, biologisk interesse, og derigjennem ogsaa en kvar- 

 tærgeologisk, særlig i sidst anførte afhandling. 



NoRDGAARD har i en lang række af aar levert en mængde 

 interessante og værdifulde bidrag til belysning af strandbeltets 

 biologiske forhold. Vi skal nævne et par eksempler: »I Strøm- 

 men forekommer ogsaa tarer (Laminarier) under tangbeltet (Fucus- 

 regionen), men tarer tindes derimot ikke i selve Borgenfjorden, 

 hvor de erstattes av aalegræs (Zostera). Fiicus vesiculosiis og F. 

 serratiis er de almindelige, og selv i fjordens indre del ved Kor- 

 sen forekommer Balaniis halanoides; man ser huller efter Mya 

 arenaria. Mijtilus ediilis, Cardium edule, Littorina littorea og Hy- 

 drohia ulvæ præger omgivelserne « (Det kgl. norske Vid. Selsk. 

 Skr. 1909, Nr. 7, pag. 34). »I Mofjorden falder tangbeltets øvre 

 grænse ikke sammen med strandlinjen; der er en afstand af 

 omtr. 1.5 meter ned paa tanggrænsen. Paa grund af overflade- 

 vandets stærke opblanding ser Mofjordens strand ud som bred- 

 derne af en indsjø. Der sidder i strandlinjen ingen Mytilus edulis 

 eller Balanus halanoides eller Littorina. Først nedenfor 1.5 meter- 

 linjen findes paa enkelte steile fjeldvægge eksemplarer af Litto- 

 rina rudis. Tangbeltet bestaar af Fucus serratus, den brakvands- 

 form af Fucus vesiculosus, som er bleven kaldt F. ceranoides, osv. 

 Ovenfor den øvre tanggrænse (1.5 meter) har jeg ikke fundet 

 nogen levende bunddyr« (Bergens Museums aarbog 1903, Nr. 8, 

 pag. 38). 



Spørsmaalet om landets hævning har vakt megen interesse. 

 Hos os hadde allerede Keilhau sin opmerksomhet henvendt 

 paa en mere systematisk undersøkelse af dette forhold; men han 

 kom til det resultat, at »fuldkommen vished for, at nogen deel 



