144 P. A. ØYEN [1914 



af Norges land i del sidste tidsrum har hævet sig til en større 

 høide over havet, er ikke at erholde af de anførte data« (Nyt 

 Mag. for Naturvid., B. I, pag. 250). Det var ogsaa paa Keilhaus 

 foranledning, at der i 1839 af fj^r- og havnevæsenets personale 

 blev anbragt vandstandsmerker paa endel steder af det sydlige 

 Norges kyst (Nyt Mag. for Naturvid., B. III, pag. 390—401); ved 

 disse merkers anbringelse blev tidvandsforholdene (middelvand- 

 stand) lagt til grund (Vandstandsobservationer H. I, pag. 3). Om- 

 trent samtidig blev der ogsaa anbragt vandstandsmerker paa 

 kysten af det nordlige Norge efter forslag af Esmark, men denne 

 gang blev de anbragt »i øverste rand af jBa/a77-beltet« ; beskri- 

 velsen af disse merker gik imidlertid tapt og dermed ogsaa 

 kjendskapet til disse merkers beliggenhet (Vandstandsobserva- 

 tioner H. I, pag. 8 — 9). Imidlertid er det nordlige Norges kyst 

 forsynet med vandstandsmerker, dels i tilknytning til tangranden 

 og dels i tilknytning til /?a/a/?-grænsen, i aarene 1893 — 1899. 



Gjennem de ovenfor meddelte tal kan vi danne os en fore- 

 stilling om nøiagtigheten af den i et meget begrænset tidsrum 

 bestemte middelvandstand og derved igjen trække mere eller 

 mindre sikre slutninger angaaende værdien af de til denne knyt- 

 tede vandstandsmerker. Det blir da i denne forbindelse ogsaa af 

 interesse at studere de to andre for saadaime bestemmelser 

 benyttede utgangspunkter, nemlig tangranden og Balan-grænsen. 



HoLMSTROM kom til det resultat, at »åfven om denna tång- 

 rand ej utvisar ackurat årets medelvattenstånd, ty detta lår, 

 efter hvad jag trott mig kunna finna, ligga några tum hogre, 

 så eger man dock i tangranden en saker utgangspunkt vid af- 

 gorandet, huru vida en åndring i vattenståndet under en långre 

 tidsperiod egt rum« (Kgl. Svenska Vet.-Akad. Handl. B. 22 (1886 

 — 1887), H. 2, pag. 21 — 22). Imidlertid bør man her nøie merke 

 sig det resultat, hvortil Holmstrom kom med hensyn til tang- 

 randens stilling i forhold til middelvandstand, thi saa vidt han 

 har kunnet finde, » sanker sig tangranden søderut« (L. c. pag. 

 21), og med anledning af et vandstandsmerke ved Bossekop, (Al- 

 ten) sier han videre: »det synes håraf att tånglinien hojer sig 

 ofver medelnivån norrut, der skilnaden emellem ebb och flod 

 år st6rre« (L. c. pag. 22). Spørsmaalet om Skandinaviens stig, 

 ning blev underkastet en særskilt behandling af Andr. M. Han- 

 sen (Norges geol. unders.. Nr. 28, I, 1900), der ved bestemmel- 

 sen af den nuværende strandlinje gaar ut fra blæretangens rand- 

 hvis forhold til tidvandet bedømmes med ca. Vi times nøiagtig- 

 het, og da tidvandsforskjellen langs kysten mot det norske hav 

 er ca. 2 m., saa vil vandstandshøiden paa den maate bestemmes 

 med en nøiagtighet af ca. 8 — 10 cm. I Nordland anslaaes tang- 

 randen s høide over middelvandstand til 30 — 40 cm. Foruten 



