Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 153 



i geologisk tid, som staar i forbindelse med »tidal friction» (G. H. 

 Darwin: The Tides, London 1898, pag. 238—276), kunne aftvinge 

 os nogen større interesse i denne forbindelse, da vi staar like 

 overfor et geologisk seet meget begrænset tidsafsnit. Det kunde 

 sj^nes at ligge utenfor nærværende emne at behandle tidvands- 

 fænomenet saa vidt utførlig, men det spiller en saa vidt stor 

 rolle ved bestemmelsen af strandlinjens beliggenhet og med hen- 

 syn til spørsmaalet om strandlinjens bevægelse, nemlig med hen- 

 syn til dennes hastighet og tildels størrelse, at det vistnok maa 

 betragtes som meget nøie sammenhørende med den opgave, vi 

 nu er stillet like over for. 



Men i forbindelse med dette spørgsmaal er dukket op et nyt. 

 Det har nemlig vist sig, at det ikke blot er hydrosfæren, våndet 

 paa jordens overflate, som influeres paa denne maate af sol og 

 maane, men ogsaa den faste jordskorpe. The first attempts to 

 measure bodily tides in the earth were made by George H. and 

 Horace Darwin with the horizontal pendulum< (Bull. Geol. Soc. 

 America, Vol. 26 (1915), pag. 172). Hecker har det nu lykkedes 

 at maale disse svingninger, der om end ikke ganske ubetydelige, 

 dog er relativt meget smaa; de beløper sig til 20 — 25 cm. op og ned 

 — jordens diameter forøkes og formindskes altsaa afvekslende 

 med 40 — 50 cm., eftersom man har flod eller tjære (Naturen, 

 1909, pag. 192). 



Disse forandringer er jo saa smaa, at de kvartærgeologisk 

 ikke synes at betinge nogen større interesse i og for sig. Men 

 de har derimot en meget stor, indirekte betydning for vor opfat 

 ning af de kvartærgeologiske fænomener, idet vi her ser de geody- 

 namiske og klimatologiske fænomener paa en høist merkverdig 

 maate gripe over i hverandre. Og vi bringes ogsaa paa den 

 maate fra betragtningen af de klimatologiske fænomener ganske 

 naturlig over til en undersøkelse af likevegtsforholdet, isostasen, 

 i jordskorpen. 



Grafisk kan vi fremstille klimatoscillationen eller klimatos- 

 cillationerne i kurver paa liknende maate som jordskorpe- 

 bevægelsen ; og foruten de fra meteorologiske stationer erholdte 

 oversikter, med tilsvarende kurver og normalverdier for korte, 

 let overskuelige tidsrum, vil vi da meget snart se, at vi ogsaa kan 

 skaffe os saadanne, som omfatter større tidsafsnit, historiske, 

 forhistoriske og geologiske. Det ligger utenfor nærværende af- 

 handlings ramme at følge alle disse i detalj, men det er nyttig 

 og nødvendig at peke paa deres genetiske sammenhæng, for at 

 enhver, kvartærgeologisk kan gjøre sig klart rede for, at man 

 staar like over for et generelt fænomen, at der ikke er nogen 

 kvalitativ, men kun kvantitativ forskjel paa nutidens smaa og 

 »istidens< store klimatoscillationer, og at disse forskjellige veks- 



