Nr. 6J KVARTÆR-STUDIER I TUONDHJEMSFELTET 173 



opfattet disse terrasser som marine, dannet »if the terrace were 

 at one time upon the level of the sea« (L. c. p. 72). som, han 

 uttrykker det, idet vi nemhg maa erindre, at Chambers sam- 

 menlignet dem med tilsvarende, skotske forekomster, der af ham 

 ogsaa betragtedes som marine; ti han tilføier meget bestemt: 

 »The terrace in every other respect bears a strong resemblance 

 to the Inverness-shire roads« (L. c. p. 72). 



Her kan tilføies, at jeg sommeren 1893, i nærheten af Namsos, 

 fandt løse blokke af et rødliggraat, noget brunagtigt konglome- 

 rat med sandstenagtig mellemmasse og talrike, tildels tætpakkede 

 rullestene at nøt- til eggestørrelse og bestaaende af forskjellige 

 porfyrvarieteter og enkelte jaspisagtige stene iblandt. Det adskil- 

 ler sig rigtignok meget saavel fra Mortensnæs-konglomeratet som 

 fra de i sparagmitomraadet forekommende konglomerater, like- 

 som ogsaa fra Rauer aglomeratel, men det er dog ikke utelukket, 

 at det allikevel i sin oprindelse kan være noget beslegtet med 

 et eller andet af disse. I ethvert fald maa det ha sin oprindelse 

 i østlig retning fra findestedet. 



Hvad foruten bræskuringen studiet af flytblokkene kan vei- 

 lede med hensyn til kjendskapet af de tidligere bræmassers be- 

 vægelsesretninger, fik jeg et levende indtryk af under mine be- 

 søk i flere hollandske museer sommeren 1910. Det er beund- 

 ringsværdig, hvad de hollandske forskere i saa henseende har 

 kunnet bringe ut af sin jordbund; jeg behøver her kun for saa 

 vidt at henlede opmerksomheten paa H. G. Jonker: »Bijdragen 

 tot de Kennis der Sedimentaire Zwerfsteenen in Nederland» 

 i^Groningen 1904) og Van C alker: »Die kristallinischen Geschiebe 

 der Morånen-Ablagerungen in der Stadt und Umgebung von 

 Groningen« (1912). Endvidere maa jeg i denne forbindelse ogsaa 

 nævne Milthers' interessante fremstillinger: » Scandinavian Indi- 

 cator Boulders in the Quaternary Deposits« (1909) samt »Preli- 

 minary Report on Boulders of Swedish and Baltic Rocks in the 

 Southwest of Norway« (1911) og »Ledeblokke i de skandinaviske 

 nedisningers sydvestlige grenseegne« (1913), likesom ogsaa Hausen's 

 »Studier ofver de sydfinska ledblockens spridning i Ryssland« 

 (1912), som hver især har utvidet vort kjendskap ret betydelig, 

 dels til indlandsisens forskjellige bevægelsesretninger og dels til 

 dens randdannelser under afsmeltningstiden. 



Med hensyn til utvidelsen af kjendskapet til disse sidste har 

 Ussing's arbeide været epokegjørende. »An der Hauptstagnations- 

 linie selbst«, sier Ussing, »liegen mehrere Staffeln von wallarti- 

 gen Endmorånen; innerhalb der Linie trifft man eine Zone aus- 

 geprågter Morånenlandschaft mit måchtigen, hiigeligen, stellen- 

 weise sehr steinigen Diluvialbildungen und zahlreichen Seen an« 

 (Steinmann u. WiLCKENS: Haudbuch der Regionalen Geologie, 



