Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 175 



omhandlede saa Vogt endemoræner i det nordlige Norge og 

 fandl ogsaa der to nær hinanden optrædende endemoræner meget 

 almindelige, hvilke to trin han med stor sandsynlighet fandt 

 svarende til ytre og indre ra-trin i det sydlige Norge, likesom 

 ogsaa til de to Salpausselkå-trin i Finland (Christiania Vid.-Selsk. 

 Forh. 1904, pag. 17). Men likesom det er en feiltagelse for det 

 sydlige Norges vedkommende med flere forfattere at anta ende- 

 moræner som meget sjeldne og ubetydelige mellem kyststrøkene 

 og de nuværende bræegne, saaledes viser del sig ogsaa at være 

 tilfældet for det nordlige Norges vedkommende, og saaledes da 

 ogsaa for Trondhjemsfeltels. Der blir saaledes her ikke tale kun 

 om et par eller nogle faa saadanne moræner, men om en hel 

 række. Dette er jo ogsaa ganske naturlig, naar vi kun gjenkalder 

 i erindringen bræernes egentlige natur og virkemaate. Det viste 

 sig imidlertid ved den diskussion, som for nu snart en menneske- 

 alder siden reiste sig i Washington Philosophical Society med 

 hensyn til spørsmaalet: >What is a glacier^'^^ (Nature, Vol. XXXII, 

 1885, pag. 300), at opfatningen var temmelig forskjellig blandt 

 flere af Amerikas mere fremstaaende glacialgeologer med hensyn 

 til dets besvarelse, men det turde nok være, at Mc Gees defini- 

 tion er den, der ialfald i foreliggende tilfælde, vil vise sig som 

 den mest tilfredsstillende og levere en med de geologiske, topo- 

 grafiske og stratigrafiske forhold mest overensstemmende diagnose: 

 »Perhaps the most satisfactory line of demarcation delectable is 

 the snow-line, above which the superficial débris is buried by 

 precipitation, and below which it is exposed bj^ ablalion« (L. c, 

 pag. oOO). Heraf følger da ganske liketil, som vi ogsaa vet fra 

 andre forhold, at enhver, saavel større som mindre oscillation i 

 bræmassen maa bevirke en anrikning af det medbrakte moræne- 

 materiale, ti paa en liknende maa te, som forholdet er med hen- 

 syn til bræoverflatens morænemateriale, virker bræmassens oscil- 

 lation ogsaa med hensyn til fordelingen af det indre og det under 

 bræen sammenslæpte, hvilke samtlige masser, hver paa sin maate, 

 bidrager med hensyn til dannelsen af de frontale. 



At Trondhjemsfeltet forøvrig gjennemgaaende har været an- 

 seet for temmelig fattigt med hensyn til forekomsten af endemo- 

 ræner, og det tiltrods for at vi endog her i den sydlige del, som 

 allerede i det foregaaende berørt, støter paa et i saa henseende 

 klassisk sted, finder sin ganske naturlige forklaring deri, at vi 

 inden større dele af det her omhandlede omraade gjenfinder 

 endemorænerne kun i en ofte til ukjendelighet grænsende til- 

 stand : den topografiske karakter er terrassens, den stratigrafiske 

 likesaa, idet deltadannelser som regel er meget fremtrædende; 

 den petrografiske karakter er imidlertid noget mere blandet paa 

 grund av materialets mere blandede art, om end ikke afgjørende 



