Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 179 



nem en stor del al" den interessante Guldal tyder paa, at den 

 her i sin tid dypt indtrængende fjordarm allerede paa et for- 

 holdsvis meget tidligt stadium har sat en ganske skarp grænse 

 for den fra Rørostrakterne og Kviknetrakterne nedtrængende 

 bræmasse, hvis isstrøm forholdsvis raskt har opløst sig i utdri- 

 vende isfjelde. Derved forklares den merkelige optræden af en 

 lang række forskjellige, vistnok til omtrent samme tid hørende 

 terrasser, der har selve randdannelsens karakter. Vi kan begynde 

 med det utprægede og meget vakre dichotome trin i Melhus, 

 ved Høieggen og Gravraak, paa begge steder med tilsvarende 

 dannelser over -paa Gulas vestside, og delvis sammenbundet 

 gjennem de forholdsvis temmelig mægtige afleiringer ved Hollum. 

 Endvidere har vi de mægtige afsætninger mellem Horg og Hovin, 

 hvor vi især fæster os ved den vakre, eller rettere de vakre 

 Tømmeterrasser. Saa følger de mægtige afsætninger ved Kvas- 

 hylla og Støren, hvor endnu kvikleret eller kviksanden i bunden 

 bærer vidnesbyrd om afleiringernes egentlige karakter, tiltrods 

 for den meget fremtrædende terrasseform. Videre følger forholds 

 vis mægtige afsætninger ved Singsaas, endnu i utpræget terrasse- 

 form. Det er ikke usandsynlig, at paa en tid, da endnu bræ- 

 strømmen fra nordøst aflastede den væsentlige del af det med- 

 bragte materiale ved Tautra og paa en tilsvarende linje inden 

 denne egn, strakte en dypt indgaaende, isfyldt fjord sig mot syd, 

 helt til den kalvende bræ ved Kvashylla, Støren eller kanske 

 endog tilslut henimot Singsaas. — Det mindre fremtrædende trin 

 over Leksviken, Frosta og Stjørdalen maa nærmest opfattes som 

 det andet dichotome led i her omhandlede række. 



Vn. Et utpræget dichotomt trin. Det første led i dicho- 

 tomien gaar over Botnen, Meltingvand og videre til Ekne, der- 

 paa over flere mindre sjøer til Heklingen, hvorfra det fortsætter 

 videre mot øst og sydøst. Trinnets andet led gaar over Værra- 

 sund, forbi Ytterøen og Eidsbotn, likesom det ogsaa kommer 

 igjen ved Levanger og i Værdalen. 



VHI. Et utpræget trin med afleiringer ved Værran og Vinje, 

 samt videre med morænedannelser foran Borgenfjorden og Leks- 

 dalsvand, saaledes paa samtlige steder med utprægede bassin- 

 dannelser bakenfor, særlig paa førstnævnte sted i den store 

 lieitstadfjord. 



IX. Dette trin representeres i den mere centrale del af den 

 endemoræne, som i det trondhjemske kanske har tiltrukket sig 

 mest opmerksomhet, nemlig Stenkjærmorænen, hvis beliggenhet 

 er angit i navnet. Omend kanske nogenlunde i østlig retning, 

 er dog paa denne kant morænens forløp noget ubestemt og 

 mindre skarpt fremtrædende, medens man i vestlig retning har 

 afleiringerne ved Malmo, med den utprægede depression, Beitstad- 



