180 P. A. ØYEN [1914 



sundet og Hjellebotnen, bakenfor. Naar man undtar en del af 

 femte trin, der i Kyenildmorænen, mellem Heimdal og Klæbu, 

 har en fuldstændig ra-karakter, er der vistnok ingen af de trond 

 hjemske morænedannelser, der kommer denne moræneform saa nær 

 som Stenkjærmorænerne. Begge er de ogsaa dicholomt ledbygget. 

 X. Sunnan-trinnet utmerker sig ved flere, smukt formede 

 endemoræner, der, saavidt de hittil er fulgt, sjaies at være af 

 en noget mere lokal natur end de foregaaende; var det ikke paa 

 grund af dette fællestræk ved de fire 



(1) Moræne ved Byafossen — centraldepression bakenfor 



(2) Bebjfggede terrasser langs Reinsvand 



(3) Vakker endemoræne foran Fossem vand 



(4) Moræneafsætning foran Snaasenvand 



hit regnede rækker (altsaa en gjentaget dichotomi), kunde muli- 

 gen, et par af dem ogsaa været at henregne til foregaaende trin. 



Det forholder sig imidlertid ikke saaledes, som Kjerulf engang 

 har uttalt med henblik paa vore ra-moræner, » hvilket alt maa 

 sees af karter« (Kjerulf: Istiden, 1876, pag. 46); thi de maa hver 

 for sig undersøkes i marken, og det viser sig da, at de til ra- 

 morænerne hørende ved sin dichotome bygning karaktiseres som 

 oscillationsmoræner, i motsætning til de af Chamberlin i sin tid 

 som >>moraines of recession« betegnede (Third Ann. Rep. U. S. 

 Geol. Surv., 1881—82, pag. 400). 



Det vil nu være af interesse at forsøke en sammenstilling af 

 disse morænerækker eller randdannelser i det trondhjemske med 

 dem, vi kjender fra den sydøstlige del af vort land og tilgræn- 

 sende egne. En saadan sammenstilling eller korrelation har 

 ogsaa titdels tidligere været forsøgl, saaledes f. eks. af Hoel, 

 der sammenstillede Stenkjærmorænen »med raerne eller Aas- 

 Svelvikmorænen. Nærmere at bestemme dens alder lader sig 

 vistnok for tiden ikke gjøre« (Arch. for Mathm. & Naturv., B. 

 28, nr. 9, pag. 12) og Vogt, der uten at ta hensyn til Hoels 

 utvikling sammenstillede morænen foran Selbusjø med afsætnin- 

 gerne ved » Minne ved Mjøsen« (Norsk geol. tidskr. B. HI, No. 

 1, pag. 15), en sammenstilling, som vi forresten ser, maa være 

 grepet helt ut af luften, naar vi erindrer, at My///Hs-niveauets af- 

 sætninger gjenfindes i helt uforstyrret tilstand i dalbunden langt 

 ovenfor Selbusjøen. Men vi kan forresten ogsaa finde nøklen til 

 en forstaaelse af dettes Vogt's ræsonnement, naar vi selv i 1913, 

 ikke mindre end et par aar efter, at jeg hadde klargjort forhol- 

 det mellem »Ra-trinnets« og »Aas-trinnets« endemoræner (L. c. 

 B. II, No. 7), endnu linder, at Vogt sammenstiller disse to trin 

 indbyrdes og i korrelation til de to sydfinske endemoræner paa 

 helt samme maate (L. c. B. II, No. 11, pag. 3, 18 — 19) som i 

 sin over et par decennier tidligere utgivne avhandling »0m is- 



