180 P. A. ØYEN [1914 



sundet og Hjellebotnen, bakenfor. Naar man undtar en del af 

 femte trin, der i Kvenildmorænen, mellem Heimdal og Klæbu, 

 har en fuldstændig ra-karakter, er der vistnok ingen af de trond- 

 hjemske morænedannelser, der kommer denne moræneform saa nær 

 som Stenkjærmorænerne. Begge er de ogsaa dicholomt ledbygget. 

 X. Sunnan-trinnet utmerker sig ved flere, smukt formede 

 endemoræner, der, saavidt de hittil er fulgt, synes at være af 

 en noget mere lokal natur end de foregaaende; var det ikke paa 

 grund af dette fællestræk ved de fire 



(1) Moræne ved Byafossen — centraldepression bakenfor 



(2) Bebj^ggede terrasser langs Reinsvand 



(3) Vakker endemoræne foran Fossem vand 



(4) Moræneafsætning foran Snaasenvand 



hit regnede rækker (altsaa en gjentaget dichotomi), kunde muli- 

 gen, et par af dem ogsaa været at henregne til foregaaende trin. 



Det forholder sig imidlertid ikke saaledes, som Kjerulf engang 

 har uttalt med henblik paa vore ra-moræner, » hvilket alt maa 

 sees af karter« (Kjerulf: Istiden, 1876, pag. 46); thi de maa hver 

 for sig undersøkes i marken, og det viser sig da, at de til ra- 

 morænerne hørende ved sin dichotome bygning karaktiseres som 

 oscillationsmoræner, i motsætning til de af Chamberlin i sin tid 

 som »moraines of recession« betegnede (Third Ann. Rep. U. S. 

 Geol. Surv., 1881—82, pag. 400). 



Det vil nu være af interesse at forsøke en sammenstilling af 

 disse morænerækker eller randdannelser i det trondhjemske med 

 dem, vi kjender fra den sydøstlige del af vort land og tilgræn- 

 sende egne. En saadan sammenstilling eller korrelation har 

 ogsaa titdels tidligere været forsøgt, saaledes f. eks. af Hoel, 

 der sammenstillede Stenkjærmorænen »med raerne eller Aas- 

 Svelvikmorænen. Nærmere at bestemme dens alder lader sig 

 vistnok for tiden ikke gjøre« (Arch. for Mathm. & Naturv., B. 

 28, nr. 9, pag. 12) og Vogt, der uten at ta hensyn til Hoels 

 utvikling sammenstillede morænen foran Selbusjø med afsætnin- 

 gerne ved »Minne ved Mjøsen« (Norsk geol. tidskr. B. IH, No. 

 1, pag. 15), en sammenstilling, som vi forresten ser, maa være 

 grepet helt ut af luften, naar vi erindrer, at iV/j/f//»s-niveauets af- 

 sætninger gjenfnides i helt uforstyrret tilstand i dalbunden langt 

 ovenfor Selbusjøen. Men vi kan forresten ogsaa finde nøklen til 

 en forstaaelse af dettes Vogt's ræsonnement, naar vi selv i 1913, 

 ikke mindre end et par aar efter, at jeg hadde klargjort forhol- 

 det mellem »Ra-trinnets« og »Aas-trinnets« endemoræner (L. c. 

 B. II, No. 7), endnu hnder, at Vogt sammenstiller disse to trin 

 indbyrdes og i korrelation til de to syd finske endemoræner paa 

 helt samme maate (L. c. B. II, No. 11, pag. 3, 18 — 19) som i 

 sin over et par decennier tidligere utgivne avhandling »Om is- 



