Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEM SFELTET 193 



Upsala 1904, pag. 257 — 275) kan tjene som et eksempel blandt 

 de mange. Men inden disse lerafsætninger er de fænomener 

 meget almindelige, som Holmquist har beskrevet i sin avhand- 

 ling: »Ueber mechanische Storungen und chemische Umsetzun- 

 gen in dem Bånderthon Schwedens< (Bull. of Geol. Inst. Up- 

 sala. Vol. III, 1897, pag. 412—432). At man saa paa grundlag 

 af disse afsætningers skiklbygning har søkt at basere en absolut 

 gjennemført kronologi behandles i et senere afsnit. Den »sen- 

 kvartære« tidsinddeling, som man likeledes i nær tilslutning her- 

 til har søkt at giennemføre i vort naboland, har ført til en tem- 

 melig skarp meningsutveksling mellem to af Sveriges ledende 

 kvartærgeologer. De Geer (Geol. Forn. Forh., Stockholm,! B. 

 33, 1911, pag. 463 flg.) og Munthe (L. c. B. 34, 1912, pag. 444 

 flg.) Man fmder imidlertid ogsaa en hel række med overgangs- 

 skikter fra den egte »varvige« ler til den egte »postglaciale«, 

 som ogsaa ialfald i en mængde tilfælde viser sig tydelig lag- 

 bygget paa en maate, der ikke avviker saa særdeles meget fra 

 en hel del glaciales skiktbygning. Saadanne lag kan tælles og 

 er ogsaa i vort land talt paa en række forskjellige steder, saa- 

 ledes ogsaa i det trondhjemske, men resultatet har for kronolo- 

 giens vedkommende været negativt. Skikternes biologiske ind- 

 hold vilde gi en biologisk utviklingshastighet, hvortil vi vistnok 

 ellers mangler sidestykke, naar undtas de i senere tid ved menne- 

 skets indgripen fremkaldte kulturfrembringelser inden plante- og 

 dyre-formernes rækker. Dette er imidlertid fænomener, der synes 

 at mangle analogier i naturens eget verksted. 



Under den sammen med afleiringen af disse forskjellige ler- 

 afsætninger stedfundne tilbakegang af iskanten, blev de jo lagt 

 blot ogsaa de mange åsar. I Sverige, som jo er blit det klas- 

 siske land for det interessante ås-studium, har jo særlig, blandt de 

 talrike åser, »K6pingsåsen« (Sveriges geol. undersokn. No. 11, 1864, 

 pag. 19 — 21) og »Enk6pingsåsen« (Sveriges geol. unders. No. 7, 

 1863, pag. 17) vundet ry som klassiske studieomraader. Er det 

 end saa, at denne ås dannelse er en i og for sig forholdsvis kort- 

 varig dannelse, saa er der dog andre fænomener, som synes at 

 forutsætte en temmelig lang virketid for forskjellige kræfter. 

 Vi kunde saaledes i denne forbindelse nævne i forholdsvis tal- 

 rike og i nær tilslutning til israndens tilbakeflytning optrædende 

 indsjøer med den i disse levende fauna, der i mange tilfælde 

 nu viser sig som en reliktfauna. 



Nordqvist offentliggjorde 1890 et »Bidrag till kånnedomen 

 om Bottniska vikens och norra Ostersjons evertebratfauna « 

 (Meddel. Soc. Faun. et Flor. Fennica, H. 17, pag. 83 flg.), hvor 

 han meddeler om fund sammen af Mytilus ediilis, Cardium edule, 

 Tellina baltica, Idothea entomon, Gammarus locusta, Pontoporeia 



13 



