194 P. A. ØYE N [1914 



affinis m. fl. (L. c. pag. 85 — 86), og relikte rester tydende i samme 

 retning tinder man, som nævnt, ogsaa i indsjøerne, saaledes 

 f. eks. i Lojosjøen, der utgjorde endel af en »Littorinahavsfjord> , 

 hvor i de dypere vandlag tre relikte crustaceer optraadte: Mysis 

 ociilata var. relicla, Gammaracanthus loricatus var. lacustris og 

 Limnocalaniis macniriis (Acta Soc. Faun. Flor. Fennica, H. XIX, 

 No. 2 (1900), pag. 28). 



Saavel i svenske som finske insjøer er fundet følgende re- 

 liktarter : 



Mysis oculata var. relicta. LovÉx. 



Idothea entomon, L. 



Pontoporeia affinis, Lixdstrom. 



Gammarus loricatus, Sabine. 



Gammarus cancelloides, Gerstfeldt. (Cfr. Bull. Comm. Géol. 

 de la Finlande, No. 5, 1896, pag. 26 — 27). Og som allerede i 

 det foregaaende omtalt, er det jo ialfald delvis af de samme arier, 

 der ogsaa forekommer i en række norske indsjøer, der er belig- 

 gende i nær tilslutning, enten til den høieste marine grænse, eller til 

 den strandlinje, der afmerker havets stand under avslutningen af 

 den egentlig glaciale tid. Nordgaard nævner ogsaa forekomsten at 

 Gammaracanthus relictus, G. O. Sårs og Pontoporeia femorata, 

 Kroyer (Det Kgl. norske Vid.-Selsk. Skr. 1906, No. 9, 1907, 

 pag. 38), idet man som moderart for M. relicta har oculata, for 

 P. affinis har femorata og for G. relictus har loricatus. 



Naar man erindrer, at paa den norske vestkyst havbølgerne 

 kan brj^te paa tyve favne vand (Naturen 1897, pag. 183), saa er 

 det let at indse, at her store blandinger af havvandet, saltvandet 

 og strandens brakvand, maa finde sted, temperatur og saltgehalt 

 utjevnes. I fjordene blir forholdet et helt andet; her holder i 

 de dype afsnit det kolde vand sig med arktisk plankton og med 

 en fastsittende fauna av arktisk karakter. Og Trondhjemsfjor- 

 den er særlig rik paa saadanne dypafsnit, poller af større og 

 mindre dybde, hvis beliggenhet vi nu i mange tilfælde ved en 

 sammenligning med den ovenfor givne oversigt over de forskjel- 

 lige morænestadier eller erosionsstadier kan bringe i en temme- 

 lig nøie korrelation til disse (Cfr. »Kart over Trondhjemsfjordens 

 dybdeforhold« — Det Kgl. norske Vid.-Selsk. Skr. 1913,' No. 6, 

 pag. 7, og Storm: Kort over Søtræernes« utbredelse m. m. i 

 Trondhjemsfjorden 1900). Fordelingen af de mange interessante og 

 merkværdige faunakolonier i denne høist interessante fjord, staar 

 derfor i den mest umiddelbare forbindelse med det bundreiief, 

 der formedes under de forskjellige » stadier i landisens afsmelt- 

 ning. Men saavel for hav som for fjord gjelder væsentlig 

 det samme: de nordlige former søker at trænge frem mot 

 syd og de sydlige mot nord saa godt de kan, hjulpet af 



