Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 195 



omskiflen i temperatur og saltgehalt og stadig skiftende hav- 

 strømme og fjordstrømninger. Og disse forandringer kan man følge 

 langt tilbake. Sårs sammenligner den nuværende Nordhavs- 

 fauna med Italiens yngste tertiærfauna (Forh. Vid.-Selsk. Christi- 

 ania 1858, pag. 78) og med den nuværende Middelhavsfauna 

 (L. c. pag. 79), og endvidere sier han, at til sammenligning med 

 »vor arctiske molluskfauna — — — frembyder sig her først 

 og fremst Grønlands (L. c. pag. 80) og fortsætter: »det, som 

 imidlertid gjør den norsk-arctiske region saa langt rigere paa 

 mollusker end Grønland, er de talrige mere eller mindre langt 

 ind i den udbredte boreale arter« (L. c. pag. 81). 



Endvidere trækker Sårs sammenligning mellem den norsk- 

 arctiske marine fauna og Nyenglands (L. c. pag. 82) og tilføier 

 paa samme sted: Nyenglands marine fauna er ogsaa, ligesom 

 det nordlige Norges, sammensat af tvende elementer, det arc- 

 tiske, hvis arter i regelen ikke gaar længere sydlig end til Gap 

 God, og det americansk-boreale eller saakaldte pensylvaniske 

 fra Gap God til Garolina« (L. c. pag. 82). Og det resultat, denne 

 forsker kommer til i saa henseende, kan vistnok sammenfattes i 

 følgende af ham selv formede uttalelse: 



»Det er<, sier M. Sårs, »ikke den arctiske region, som til- 

 bagetrænger den boreale, men netop omvendt. Hiint mærkelige 

 phænomen af vidstrakt udbredelse skriver sig derfor udentvivl 

 fra en ældre tingenes tilstand, en tidligere jord periode, da en 

 mere eensformig nordlig fauna var raadende, ikke alene i 

 Nordhavet, men tildeels ogsaa i Middelhavet fden af geologerne 

 saakaldte postpliocene eller glacialperiode)« (Forh. Vid.-Selsk. 

 Ghristiania 1858, pag. 78). 



Vi har seet et vakkert eksempel paa levninger af saadanne 

 reliktformer i forekomsten af Mesidotea sahini Krøyer i leret ved 

 Lundemo teglverk (I, 33). Vi kjender den merkelige relikte 

 crustace-fauna i Mjøsen og andre af vore indsjøer, og vi har i 

 det foregaaende ogsaa for enkelte af vore ferskvandsfiske seet 

 liknende fænomener gjøre sig gjeldende. 



Ogsaa fra Tyskland beskrives »Glacialrelikte aus der hei- 

 mischen Siisswasserfauna < (Sitzungsber. Nat. Ver. Rheinl. und 

 Westfalens 1910, G, pag. 2 flg.), og der uttales her: »die klima- 

 tischen Verhåltnisse seit der Eiszeit haben die urspriinglich ein- 

 heitliche glaziale Schmelzwasserfauna in einzelne, getrennte Kolo- 

 nien zersprengt» (L. c. pag. 3), og videre uttales paa samme sted: 

 »die schopferische Kraft der Eiszeit wirkt auch in der Gegen- 

 wart noch fort« (L. c. pag. 4). 



Om mulig endnu mere iøinefaldende, om end ikke mere in- 

 teressant, er i Nordvesteuropa de ogsaa i det foregaaende nævnte 

 indsjødannelser, der som bræsjøer har været knyttet til den 



