196 P. A. ØYEN [1914 



mere centrale del af nedisningsomiaadet. Vi kjender jo de ut- 

 strakle terrasser fra denne tid, som visselig ogsaå for en stor 

 del falder indenfor Ra-periodens grænser, saavel fra vort eget 

 land som fra Sverige og Finland. Klassiske er jo de skotske 

 forekomster. I Finland, hvor Berghell indførte bl. a. benæv 

 nelsen '^centralfinsk indsjø (Geol. Comm. ofversiktskarta. Sekt. 

 D 2, 1904, pag. 101 — 105), spiller sjøfænomenet en ganske bet}'- 

 delig rolle (Cfr. Bull. de la Comm. Géol. de Finlande, No. 33, 

 1912, pag. 17 flg.) og kanske ikke mindre i Sverige (Cfr. Gavelin: 

 Kartbladet Tranas — Sveriges geol. undersokn., Ser. A a, No. 

 135, pag. 49 flg.i. Men det mest storartede bræsjøsystem var 

 vistnok allikevel det til omraadet mellem isskillet og vandskillet 

 liggende, langs den centrale del af den skandinaviske halvø 

 (Gavelix & HoGBOM: Norra Sveriges issjoar — Sveriges geol. 

 nndersokn. Ser. Ca, No. 7, 1910). Der er allerede i det foregaa- 

 ende gjort opmerksom paa, at ogsaa vort omraade, direkte og 

 indirekte, har været berørt af dette bræsjøfænomen, dels mere 

 lokalt, men ogsaa særlig med hensyn til akkumulation mere i 

 sin almindelighet i de rundt om Trondhjemsfjorden indgaaende 

 fjordarme, idet nemlig disse har mottat afløpsvandet fra en hel 

 række af disse sjøer, I forbindelse med brædækkets afsmeltning 

 og de brædæmmede sjøers uttapning staar da ogsaa paa mange 

 steder en række forandringer og forlægninger i elveløpene, tildels 

 forbundet med canondannelser, der viser, at en betydelig erosion 

 har fundet sted, og al en temmelig lang tid maa være medgaaet 

 til de forandringer, som har fundet sted, selv under ra-perioden. 



Allerede i det foregaaende er omtalt de af amerikanske geo- 

 loger beskrevne interessante forekomster af saadanne sjøer, og 

 jeg skal derfor her i forbigaaende kun henlede opmerksomheten 

 paa et par i forholdsvis ny tid leverede af handlinger O: Gold- 

 thwait: »An instrumental survey of the shorelines of the extinct 

 lakes Algonquin and Nipissing in southwestern Ontario « (Geol. 

 Surv. Canada, Mem. No. 10 (1910) No. 1137), og Taylor: The 

 glacial and postglacial lakes of the Great Lakes Region « (Smith- 

 sonian Report 1912, pag. 291—327, 1913). 



De erosionsformer, der ogsaa har været fundet paa forskjel- 

 lige steder i vort land, og af enkelte paa grund af sine særegne 

 erosionskarakterer været antat som tilhørende interglaciale eller 

 preglaciale tider, finder meget vakre analogier, f. eks. i de mange 

 Formas de erosion en la Sierra de Val de Cabras (Serrania de 

 Cuenca)« (J. D. Cereceda: Resumen Fisiogråfico de la Penin- 

 sula Ibérica, 1912, pag. 65). Det turde vel hænde, at mange 

 saadanne fra vore høifjeldsvidder ogsaa i sin dannelse kan til- 

 høre ra-periodens senere afsnit eller den nærmest etterfølgende tid. 



Ved sine undersøkelser omkring Okstinderne fandt Hoel 



