200 P. A. ØYEN [1914 



Mytilus ediilis 



Pecten islandiciis 



Terebratiila psittacea 



Balaniis miser 



Balaniis uddeuallensis (Scoticiis) 



Echiniis granulatas Say 

 (Charlp:s Lyell: Travels in North America, Vol. II, 1S45, 

 pag. 149, 150). 



Den fauna, der i denne forbindelse som levende interesserer 

 os mest, er } o/c/za-faunaen. Nu forholder det sig vistnok saa, at 

 Portlandia arctica Gray selv, som den representative hovedform 

 inden dette selskap, forekommer gjennem en række led i den 

 lange, glaciale formationsrække, ja selv i vort eget land, om end 

 ikke end nu i det trondhjemske som tilhørende andre end ra- 

 perioden selv, og det senere optrædende Portlandia-niueau. I 

 Danmark antas af de danske geologer i almindelighet, ifølge den 

 tredelte glacialrække, det t3'pisk utviklede Yoldia-ler ved Es- 

 bjerg at tilhøre Iste interglacial (Nordmann: Danmarks Pattedj^r 

 i Fortiden, 1905, pag. 3), tiltrods for at Holst har søkt at paa- 

 vise, »att leran vid Esbjerg år senglacial eller m. a. o. tillhor 

 den jMigsta Yoldialeran« (Geol. Forn. Forh. Stockholm B. 26, 

 pag. 4?>4). Helgi Pjetursson gav en interessant beskrivelse 

 »Om forekomsten af skalførende skurstensler i BulandshofSi, 

 Snæfellsnes, island« (Det kgl. danske Vid.-Selsk. Forh. 1904, 

 No. 6), og han uttaler her: »Yoldialaget i BulandshøfSi har vist- 

 nok betydelig almindelig glacial-geologisk interesse derved, at det 

 højst sandsynligt skriver sig fra en begyndende, eller rettere 

 sagt tiltagende nedisning, og vel endnu mere derved, at der ikke 

 kan være tale om, at det skyldes sidste istid« (L. c. pag. 381). 

 Paa den skandinaviske halvø og i Finland har de fleste geologers 

 anskuelse været den, som hnder uttryk, idet Berghell identifice- 

 rer gl a ei alle ra, hvarf vigler a och vold i a le ra (Nyslott 

 (1904), pag. 91), idet denne betraktes som fluvio-glacial eller 

 glacio marin facies-dannelse foran den senglacialt tilbakeryk- 

 kende isrand. 1 denne forbindelse kunde vi kanske merke os, 

 at den tidligere fra gammelt af brugte betegnelse /?uyzo-g 1 a c i a I 

 for de af bræelvene afsatte ler-, sand- og rullestensmasser jo i 

 ny tid har været forsøkt ombyttet med gl a cio- fluvial (Canada 

 Geol. Surv. Report 1909, pag. 166) eller glaci-fluuial (Atlas 

 ofver Finland, 1910, Text I, no. 5, pag. 41), men den gamle, 

 hævdvundne betegnelse har dog holdt sig, ikke blot i America 

 (Drysdale: Geology of Franklin Mining Camp British Columbia, 

 1915, pag. 93), men ogsaa i Skandinavien (Norges geol. under- 

 søkelse, aarbok 1913, III, pag. 15. 19). De fleste fennoskandiske 

 geologer har desuten vænnet sig til at betragte yoldialeret, som 



