Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 201 



afsat samtidig med, at strandlinjen under den senglaciale tid ind- 

 tok sin høieste stilling, ved den saakaldte marine grænse. Vi 

 finder saaledes Berghell og med ham ogsaa andre finske geo- 

 loger benytte betegnelsen Yoldiahafvet tillrods for, at Yoldia arctica 

 selv ikke er fundet inden Finlands grenser i^Nyslott (1904), pag. 

 91, 99), og selv Stolpe, med sin noget avvikende opfatning af 

 de mellemsYenske glacialavsætningers stilling, benytter Yoldia- 

 hafvet- i en betydning, som vistnok ikke merkbart adskiller 

 sig fra de øvrige svenske geologers (Gøteborgs kungl. Vet.- och 

 Vitt. Samhålles Handlingar, F. 4, H. 13, 1910, pag. 22). 



Archibald Geikie anfører ogsaa efter Brøgger, at -^Yoldia- 



clay is only found outside the great terminal moraine 



ridge or ra, a circumstance which indicates that the ice-sheet 

 there still descended to the sea and kept the ground inside from 

 being submerged under salt water Clext-Book of Geology, Vol. 

 II, 1903, pag. 1333), og sammesteds sættes da ogsaa den marine 

 grense ved Kristiania til 216 m. o. h. 



Den russiske zoolog Knipowlfsch har i en meget interessant 

 afhandling, »Zur Kenntniss der geologischen Geschichte der Fauna 

 des Weissen und des Murman-Meeres< (Verh. der Russ.-Kaiserl. 

 Min. Gesellsch. St. Petersburg, Ser. II, B. 38, L. I, 1900, pag. 1 flg.) 

 leveret viktige bidrag til tbrstaaelse af den arktiske bløtdyrfaunas 

 levesæt og utbredelse. Her skal yi merke os følgende: die jåhr- 

 lichen Temperatur- Verånderungen finden auch hier stått, aber 

 nie bemerken wir eine bedeutende Erwårmung unterhalb einer 

 Tiefe von 25 — 30 Meter « (L. c. pag. 11), og videre hans uttalelse: 

 »Diese Erscheinung hat, meiner Meinung nach, eine grøsse all- 

 gemeine Bedeutung: dasselbe was wir hier beobachten, linden 

 wir in grossem Masstabe im Weissen Meer und die hier be- 

 schriebene Erscheinung giebt uns den Schliissel zur Erklårung 

 der hochst interessanten Thatsache, dass die Yoldia arctica mit 

 ånderen Formen der }oWm-Fauna in den tiefen Theilen des 

 Weissen Meeres vielfache Verånderungen des Meeres-Klimas seit 

 der Periode der allergrossten Vereisung iiberleben konnte iL. c. 

 pag. 11, 13). Den konsekvente slutning heraf former da ogsaa 

 denne forsker noget længere ute, idet han ganske liketil uttaler: 

 »In der Fauna der tiefen Theile des Weissen Meeres einerseits 

 und in der Fauna des Karischen und Nordsibirischen andrer- 

 seits sehe ich Relicte der Fauna des ausgedehnten VoWza-Meeres 

 der Glacial-Periode (Verh. der Russ.-Kaiserl. Min. Gesellsch. St. 

 Petersburg, Ser. II, B. 38, L. I, 1900, pag. 30), eller som han 

 paa et andet sted nærmere præciserer det: »die recenle Yoldia- 

 Fauna des Weissen Meeres sehe ich als ein Relict nicht aus 

 der Periode der spåtglacialen Senkung, sondern aus der Periode 

 der allergrossten Vereisung an (L. c. pag. 159). Dette gav an- 







