Nr. 6J KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 207 



steder ikke mere end, al der kunde foretas en noksaa regel- 

 mæssig sondring af enkelte af de viktigste, faunistiske elementer. 

 Særlig var der en zone omkrin 2 a o m. under overfladen, hvor 

 uregelmæssigheten var i høi grad fremtrædende, dels med større 

 klumper af ler og sand, sammenkittet med linere, bløtere ler 

 til en temmelig sammenfiltret masse, der ofte har en helt breccie- 

 agtig karakter. Denne zone danner tillige skillet mellem den 

 blaagraa, noget sandblandede ler i de lavere liggende lag og 

 den graa til noget brungule, sterkt sandblandede ler øverst. 



I den nedre avdeling kunde fra selve lergropens bund i paa 

 hinanden følgende række utsondres tre forskjellige avdelinger, 

 karakteriseret ved følgende fossiler: 



1) Portlandia arctica. 



2) Area glacialis S: Siphonodentium vUreiim. 



3) Portlandia lenticiila. 



I den øvre avdeling forekom en utpræget tempereret fauna 

 med en hel række temmelig heterogene elementer, men hvor 

 det imidlertid ikke lykkedes at foreta en stratigrafisk sondring. 



Sårs fortæller, at han fandt » Yoldia arctica — — — saa- 

 vel i de øvre som nedre leerlag« (Nyt Mag. for Naturvid. B. 

 XII (1863), pag. 264), »overalt i leermassen« (F. D. Q. 23), og 

 med henblik paa den ofte meget forstyrrede lagfølge, blir dette 

 let forklarlig. I det hele tat er utglidninger og ras i lermasserne 

 noget, man bestandig maa ha opmerksomheten henledet paa, og 

 ikke mindst i det trondhjemske, hvor saadanne gjennem tidernes 

 løp har været meget almindelige. Ganske nylig berettes ogsaa 

 om saadanne utglidninger, idet ved Buenget i Leinstranden, som 

 støter til Lerelven, om formiddagen den 6te september iaar ti 

 maal jord raste ut og Lerelven blev tvunget ut av sit leie; aar- 

 saken blev angit at skrive sig fra den i bunden optrædende 

 kviklere (Morgenbladet 19|15, Nr. 444, og Tidens Tegn 19^15, 

 Nr. 245). Og videre meddeles ogsaa, at > nat til søndag løsnede 

 et jordskred ovenfor Gudaaens elektricitetsverks kraftstation i 

 Meråker. Det rev bj^gningen — — — med sig« (Aftenposten 

 19ffl5, No. 606). Naar det gjælder at faa tak i den stratigrafiske 

 rækkefølge, jnaa man ved specielle undersøkelser sikre sig mot 

 ikke at vildledes af forstyrrelser, frembragt paa denne maate. 19|04 

 gav jeg ifølge opfordring bestja-eren av Norges geologiske under- 

 søkelse, dr. H. Reusch, en noksaa utførlig fremstilling af for- 

 holdene i det trondhjemske, idet jeg fremhævet for ham betyd- 

 ningen af de to VoW/a-horizonter med den mellemliggende Arca- 

 horizont og de adskillende grus- og sandskikler (som f. eks. ved 

 Reitgjerdet, Singsaker og Nidaros teglverk), og jeg angav, at 

 formodentlig en del af Gløshaugterrassen var kommet paa sin 

 nuværende plads ved utglidning. Jeg viste ham prøve paa og 



