Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDH.IEMSFELTET 221 



4) eke-perioden, 5) bøke-perioden, ullaler videre: da dieselbe 

 Reihenfolge in umgekehrter Richlung wiederkehrt, wenn man 

 sicli aus dem miUlern Europa nach der arktischen Zone oder 

 aus der Tiefebene in die Alpenregion begiebt, so ist sie offenbar 

 nicht allein ein Ausdruck der verschiedenen Geschwindigkeit, 

 mit der die entsprechenden Pflanzengesellschaflen einwanderten, 

 sondern auch der Ausdruck der klimatischen Ånderungen, welche 

 nacli der Eiszeit stattfanden. Wir haben daher allen Grund zu 

 der Vermutung, dass in Norddeutschland bei der Besiedelung 

 des wom Eise verlassenen Bodens die Pflanzenwelt dieselbe 

 Stufenfolge innehielt, und diirfen hoffen, ihren Spuren in den 

 nacb der Eiszeit entstandenen Ablagerungen zu begegnen». 



En liknende klassifikation møter vi hos en række forskere, 

 der har behandlet tingene fra et botanisk synspunkt. 



I sine »Studier ofver Torfmossar i sodra Skåne» har Gunnar 

 Andersson opført (1) Den arktiska vegetationen og derunder el 

 eget afsnit Asp vegetationen, (2) Furuvegetationen, (3) Ekvegc- 

 tationen og derunder et eget afsnit Al vegetationen, (4) Bok- 

 vegetationen (Bih. K. Sv. Vet.-Akad. Handl. B. 15, III, No. 3 (1889), 

 pag. 30 — 42). Von Post anfører den ogsaa (Geol. Forn. Forh., 

 Stockholm, B. 28, pag. 294), idet dog maa anmerkes, at han 

 under »bok-zonen« ogsaa anfører al og gran. Men som skema 

 for torvmyrenes bygning opfører Von Post det »Blytt-Sernan- 

 DER«-ske skema i sin oprindelige form, kun at han lar den 

 »subarktiske« periode optræ med tre underafdelinger: torv, 

 stubbelag, torv (L. c. pag. 295). Vi skal ikke ved denne anledning 

 gaa nærmere ind paa den maate, hvorpaa Andersson gjennem 

 lidernes løp, selv efter Blytts bortgang, har fundel det passende 

 at behandle denne fremstilling; men man maa være enig med 

 Blytt naar han i en skrivelse i anledning af G. Andersson's 

 opsats om kvartære klimatvekslinger i Geol. Forn. Forh., B. 14, 

 pag. 509 flg. skriver: ».Jeg overlader til læseren at bedømme, 

 med hvilken ^et G. Andersson, efter en så lidel samvittigheds- 

 fuld kritik, endog benegter, at min theori »har låtit sig verifiera 

 ålminslone i någon mån«, og med hvormegen berettigelse han 

 optræder i videnskabens navn, når han siger, at en theori som 

 min «år ej for vetenskapen brukbar« (Geol. Forn. Forh., Stock- 

 holm, B. 15, pag. 72) — hvad Blytt selv her ullaler, kan med 

 samme rei sies nu en haW menneskealder efter hans død. 



Vi er dermed kommet ind paa del floristiske omraade, og 

 vi bør da stille os for øie planternes betydning som geologisk 

 faktor, og for os i denne forbindelse, da særlig den betydning, 

 som planterne gjennem sin optræden i lagene har til at vise os 

 den geologiske utviklingshistorie. I en helt populær fremstilling 

 sier Blytt selv: »der er endnu dem, som tror — al hullerne i 



