•224 p. A. ØYEN [1914 



and Long Island at the close of the great ice age. In contrast 

 lo this fact \ve have another one, equally prominent, and that is, 

 .that of the species of plants growing on the morainic material 

 about one-third are common to northern Europe and America, 

 thus pointing to a common origin of each in the territory now 

 occupied by the ice and snow of the Arctic regions. The flora 

 north of the morainic line in Staten Island and Long Island 

 clearly anledates in point of occnpancy of the country the more 

 southern and American pine barren flora, which migrated north- 

 ward at a date subsequent to the migration of the flora with 

 strong European affinity». (Proceed. Acad of Nat. Sciences of 

 Philadelphia, Vol. 56 (1904), pag. 606). 



Som allerede i det foregaaende omtalt, spiller ved siden af 

 torvmyrerne de paa mange steder optrædende kalktuffer ofte en 

 betydelig rolle, hvor det gjælder studiet af planternes tidligere 

 utbredelse og deres vandringer, veie og voksesteder. Vi har en 

 to — tre saadanne kalktuffer i vort land, som har vist sig at være 

 af stor betydning i denne henseende, og da særlig kalktuffen 

 ved Leine. 



Naar Halle med hensyn til kalktufforekomsten ved Leine 

 sier, at »f6rhållandena åro således hår ganska oklara, och huru 

 de bora tolkas, forefaller rått ovisst» (Sveriges geol. undersokn., 

 årsbok 1914, Stockholm 1915, N:o 1, pag. 38), saa maa dette 

 bero paa en manglende forstaaelse hos denne forsker. Tlii for- 

 holdene paa stedet var klare nok, og tolkningen af dem er tid- 

 ligere git af Blytt (Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1892, No. 4). 

 Halle bør derfor studere denne eller foreta undersøkelser paa 

 selve stedet. Og naar derfor Halle sier, at »for nårvarande 

 synes en nårmare undersokning av kalktufflokalerna vid Storsjon 

 — — — vara synnerligen onskvård» (Sveriges geol. undersokn. 

 Ser. C, N:o 260, (1915), pag. 46—47), saa er jeg ikke det ringeste 

 i tvil derom, thi der staar visselig endnu meget tilbake at utforske 

 ved de jemtlandske kalktuffer i det hele; det gjelder vistnok 

 endnvi med fuld ret, hvad Blytt uttalte fortre og ty ve aar siden: 

 »de jemtlandske tuffe bør derfor underkastes en fornyet under- 

 søgelse« (Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1892, No. 4, pag. 18). 

 Thi at ogsaa de svenske kalktuffer indebærer meget af interesse, 

 viser f. eks. Skultorpstuffen (Svensk Botanisk Tidskrift, B. I, 

 1907, pag. 418). 



Sernander forsøkte i Geol. Forn., Stockholm, møte 19|08, at 

 opstille en korrelation mellem sine, Blytt's og Lewis' anskuelser 

 med hensyn til torvmyrernes bygning i Skandinavien og paa 

 de Brittiske øer: — 



