Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 241 



shows that we are now living under somewhat milder and less 

 humid conditions< (Geikie: The Tundras and Steppes of Pre- 

 historic Europe, 1900, pag. 346). Og Archibald Geikie sier, at 

 »many of these peat mosses are of considerable thickness and 

 of great age. That they began to be formed while the severe 

 chmate of the lee Age had not entirely passed away is indicated 

 by the occurrence of various plants of Arctic species in their 

 lower layers. Not a few of the peat-mosses are no longer growing, 

 their bog plants having been succeeded by heathes and grasses 

 while their desiccated surfaces are cut into channels by rain or 

 scooped out into hollows by wind« (Explanatory notes to accom- 

 pany a Geological Map of Scotland 19f ^09, 1910). Og i sit sidste 

 større arbeide omtaler den førstnævnte forsker: »the fact that 

 our peat-mosses are not now in a flourishing condition, but are 

 all more or less rapidly decaying and being denuded by rain 

 and wind« (James Geikie: The Antiquity of Man in Europe, 

 Munro lectures 1913, pag. 275 — 276), og videre: »the final phase 

 of Pleistocene history may be said to be characterised especially 

 by the general decay and denudation of our peat-mosses, the 

 vegetation growing upon w^hich is almost invariably of a drier 

 type than that found in the peat itself« (L. c. pag. 281). Naar 

 vi saa videre kaster et blik f. eks. paa den fauna, der lever langs 

 stranden ved Bridge of Walls, hvor »no ice in winter« er at se, 

 saa faar vi kanske et indtryk af, hvordan forholdene omtrent 

 har været, da paa Pholas-niveauels tid, og under slutningen af 

 denne, den torvmasse var afsat og utsattes for en begyndende 

 denudation, der nu har skaffet den violette Upper Turbarian's tor\, 

 og samtidig med forskjellige Littorina-former paa strandstene og 

 derimellem Ostrea edulis, Cardiiim ediile, Patella vulgata, Purpura 

 lapillus m. fl. Den videre utvikling under det derpaa følgende 

 tidspunkt gir os saa et indblik i de forhold, som Bl ytt omtaler: 

 »Thi stubbelagene beretter om lange, tørre perioder af aartusin- 

 ders varighet, hvorunder torvens vekst i de fleste af myrene stand- 

 sede, hvorunder floraens charakter ændredes« (Bergens museums 

 aarbog 1909, Nr. 8, pag. 6). Og saa videre. At vi paa Shetlands- 

 øerne og de nordbrittiske øer da følger nutidens og den nærmest 

 forutgaaende tids omtrentlige forhold tilbake til de kuldskjære 

 løvtræers indvandringstid i vort eget land, blir da naturlig nok. 

 Paa den anden side kan det ikke negtes, at det lyder ganske 

 underlig, naar vi hører Sernander opføre de atlantiske ekelag 

 for Skandinaviens vedkommende samtidig med, at de brittiske 

 forekomster viser sin »second arctic bed« (Geol. Forn. Forh., 

 Stockholm, B. 30, pag. 472), og » Lower Forestian« følger direkte 

 paa » First Arctic Bed« (L. c. pag. 472), — det lyder som sagt 

 noget søkt, naar vi sammenligner vore egne, nuværende forhold 



16 



